Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

21 травня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON], обґрунтувавши позовні вимоги тим, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 грудня 2006 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання його сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 13.11.2006 року до досягнення повноліття. Крім того рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 червня 2011 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання його сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з погіршенням його матеріального стану та стану здоров'я просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього з 1/4 частини до 1/6 частини за кожним рішенням суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачі [PERSON]. і [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на відсутність підстав для зменшення аліментів, просили відмовити в задоволенні позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм сімейні правовідносини. Судом встановлено, що згідно з рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 26 грудня 2006 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання його малолітньої дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 13.11.2006 року до досягнення повноліття (а.с. 14) Судовим наказом судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.06.2011 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання його неповнолітнього сина аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с 15). Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим документом № 2-744-06 від 26.12.2006 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] починаючи з 13.11.2006 року по 30.04.2014 року включно заборгованість з виплати аліментів складає 31 857,02 грн. (а.с 55-56). Довідками №451 від 16.04.2014 року та від 15.04.2014 року підтверджується понесені витрати позивачем на сплату комунальних послуг в розмірі 413,41 грн. та 82,12 грн. відповідно (а.с 70, 72). На підставі довідки від 25.07.2014 року [PERSON] в період з 03 грудня 2007 року по 19 квітня 2009 року перебував на обліку в Краснолиманському міському центрі зайнятості як безробітній, де в період з березня по листопад 2008 року отримував допомогу в розмірі від 203, 23 грн. до 360 грн. (а.с. 94). Згідно з довідками наданими ТОВ «Чайка», позивач працює на зазначеному підприємстві в якості електрика з 05.04.2013 року та середньомісячний розмір заробітної плати складає (1651,41+1093,18)/2 = 1372, 30 грн. (а.с 71, 83). Даних про доходи в період з травня 2009 року по квітень 2013 року [PERSON] суду не надав. Відповідно до довідки Краснолиманського центру первинної медико-санітарної допомоги ім. М.І. Лядукіна від 23.04.2014 року, [PERSON] перебуває на «Д» обліку з діагнозом: ДОА лівого колінного суглоба, лівого плечового суглоба І ст, НФС І ст.; подагра; подагріческій артрит, НФС І ст.; МКБ; хр. калькульозний пієлонефріт ХПНО (а.с 73). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13. Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів позивач [PERSON] посилається на дві підстави: 1) суттєве погіршення матеріального стану, 2) погіршення здоров'я. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В підтвердження погіршення матеріального стану позивач надає довідку з місця роботи видану ТОВ «Чайка», відповідно до якої [PERSON] працює на підприємстві в якості електрика з квітня 2013 року та його середньомісячний розмір заробітної плати складає 1372, 30 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що до працевлаштування в ТОВ «Чайка» він в період з 03 грудня 2007 року по 19 квітня 2009 року перебував на обліку в Краснолиманському міському центрі зайнятості як безробітній, де в період з березня по листопад 2008 року отримував допомогу в розмірі від 203, 23 грн. до 360 грн. в підтвердження чого надав суду довідку. Після зняття з обліку до працевлаштування в квітні 2013 році він жив за рахунок нерегулярного, мінливого доходу Надані позивачем документи беззаперечно свідчать про те, що за період з грудня 2007 року по час розгляду справи в суді матеріальний стан платника аліментів змінився - поліпшився. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те що він вимушений нести додаткові витрати на утримання житла з тих підстав, що зазначені правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу. Оцінюючи довідку Краснолиманського центру первинної медико-санітарної допомоги ім. М.І. Лядукіна видану 23.04.2014 року про стан здоров'я позивача, суд приходить до висновку, що зазначена довідка не містить даних про те з якого часу [PERSON] перебуває на диспансерному обліку, що позбавляє суд можливості визначити з якого часу змінився стан здоров'я позивача. Зазначене свідчить про те, що позивач не довів наявність підстав для зменшення розмиру присуджених аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим наказом судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.06.2011 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання його неповнолітнього сина стягуються аліменти в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] в позовній заяві заявляє вимоги про зменшення розміру аліментів стягнутих на користь [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини, при цьому вимог щодо зміну способу присудження (визначення у частці від доходу) не заявляє. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд позбавлений можливості змінити розмір аліментів присуджених на користь відповідача [PERSON] Враховуючи викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог та відмови в їх задоволені у зв'язку з відсутністю підстав.

Outcome: dismissed