Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

22.10.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області 8182 гривні завданої майнової шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 09 серпня 2014 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області було спричинено матеріальний збиток у розмірі 8182 гривні. Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну шкоду, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позов визнали частково, вказуючи на те, що на ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», у зв'язку з чим не заперечували проти стягнення з відповідача франшизи у розмірі 510 гривень, в решті позову просили відмовити. Вислухавши сторін, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09.08.2012 року о 12.45 [PERSON] в м. Одесі Одеської області, по вул. Люстдорфська дорога, на регульованому перехресті вул. Левітана, керуючи автомобілем ВАЗ -21099, д.з. [NUMBER], рухаючись на зелений сигнал світлофору, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожніх обставин на достатній дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 210700-20 д.н. [NUMBER], в наслідок чого обидва транспортні засоби отримали незначні механічні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Вказана обставина встановлена постановою судді Кілійського районного суду Одеської області по справі № 1513/3601/12, якою [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України, проте у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення справу про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.. 124 КУпАП закрито. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленим судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особо. Суд вважає, доведеним той факт, що відповідачем [PERSON] порушено вимоги п.п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України». В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки ВАЗ 210700-20 д.н. [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 19.08.2009 року, завдано технічних пошкоджень. Ремонт автомобіля позивача було здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Росавтодетальсервіс», сума витрат згідно Акту виконаних робіт № 4841 від 03.09.2012 року склала 8 182 гривень. Суд приймає зазначені документи у якості належного та допустимого доказу по справі, так як відповідач у судовому засіданні вищевказану суму не спростував, та більш того, з метою визначення вартості матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок ДТП, з клопотанням про призначення по справі будь-яких експертиз, в тому числі судово-товарознавчої, до суду не звертався, будь-яких інших доказів спричиненої шкоди суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача - [PERSON]. Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі. Щодо того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «НФСК «Добробут», слід зазначити наступне. Дійсно, матеріали справи містять інформацію з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, з якої вбачається, що між [PERSON] та ПрАТ «НФСК «Добробут» був укладений договір страхування цивільної відповідальності з лімітом 100000 гривень та франшизою 510 гривень, початок дії полісу - 07.10.2011р., закінчення - 06.10.2012 року. Однак, такого полісу відповідач суду не надав, умови укладеного договору страхування залишились не відомими, місцезнаходження страхової компанії не встановлено. Також відповідачем не було надано жодних доказів своєчасного звернення до страхової компанії з повідомленням про ДТП, тому підстави для відмови у задоволенні позову, на думку суду, відсутні. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 243, 60 гривень. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved