Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

22.09.2017 року до суду звернулась позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів до відповідача [PERSON] 26.10.2017 року отримана адресна довідка про місце реєстрації проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2017 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 28 листопада 2017 року. 28.11.2017 року розгляд справи відкладений за клопотання відповідача. Справу призначено до розгляду на 15.01.2018 року Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 15 січня 2018 року в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі 4000 грн., щомісячно до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з відповідачем позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2009 року. Їх шлюб зареєстрований у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області актовий запис № 2 В період шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. На даний час вона з відповідачем припинила шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Діти після припинення між нею та відповідачем шлюбних відносин проживають разом з нею. На протязі всього їхнього сімейного життя відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. В добровільному порядку вони не дійшли згоди щодо матеріального утримання дітей відповідачем, що й стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повному обсязі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що вона має п'ять дітей. Двох від попереднього шлюбу. 3-є дітей відповідачеві. На старшого сина з відповідача стягнені аліменти. Утримувати дітей їй допомагає її мати та старша дитина. Відповідач вигнав їїз дітьми з дому та будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач та представник відповідача позовні вимоги визнали частково. Вважають, що аліменти повинні бути стягнені на утримання дітей в мінімальному розмірі. При цьому відповідач пояснив, що позивачка спричинила йому матеріальну шкоду, розрушивши будинок, в я кому вони проживали. Коли вони жили разом у них були спільні гроші, які лежали в одному місці. Він вважає, що кошти, які він буде сплачувати, позивач буде витрачати не на дітей, а на власні потреби. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2009 року, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Ганнівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області актовий запис № 2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. На даний час шлюб між сторонами розірваний. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких батьком дітей записаний відповідач. Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та шлюб між ними розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку не надає. За таких обставин знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивачки, щодо участі другого із подружжя в матеріальному забезпеченні дітей. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України. Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач не працює та постійного прибутку не має. Згідно наданої довідки про склад сім'ї встановлено, що відповідач інших неповнолітніх дітей не має. Також судом встановлено, що з відповідача на користь позивачки стягнені аліменти на утримання їх спільної старшої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача. Суд, враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку тому має можливість працювати, отримувати прибуток та надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та не вбачає підстав для стягнення аліментів в мінімальному розмірі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що у сторін є ще одна неповнолітня дитина, на утримання якої стягуються аліменти в розмірі ? частини заробітку відповідача. Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох малолітніх дітей в єдиній твердій грошовій сумі 2000 грн. Дана сума з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 22.09.2017 року. Тому аліменти на утримання дітей суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомостей про надання коштів на утримання за попередній період. Доводи відповідача про те, що позивач буде витрачати сплачені ним кошти не на утримання дітей, суд вважає надуманими та не підтвердженими ніякими доказами. Крім того відповідач, як батько дитини має можливість контролювати яким чином використовуються сплачені ним аліменти на утримання дітей. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ст. 140 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 680.00 грн. так як позивачем, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір». На основі ст. 84, 180, 181, 182, 183 СК України.

Outcome: partial