Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

23.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права приватної власності на Ѕ частку житлового будинку, яку в подальшому уточнила, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09 серпня 2002 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . За цим договором [PERSON] передала їй у володіння і користування вищезазначену Ѕ частинку житлового будинку, а вона виплатила їй 12000 (дванадцять тисяч) гривень. Ѕ частка житлового будинку, розташованого за адресою : [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 07 вересня 2001 року державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, реєстр №595, зареєстрованого Синельниківським БТІ 05 жовтня 2001 року, в реєстровій книзі Д-2 стор.149 за реєстром №541/3. Дійсна вартість Ѕ частини вищезазначеного житлового будинку становить 76 425 (сімдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень, згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» №807 від 05.07.2019 року. Відповідно до розпорядження Синельниківського міського голови №31-р від 16 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому» вулиця «Корчагіна» в м.Синельникове перейменована на «Олеся Гончара». Сторони по договору виконали свої зобов`язання: вона виплатила вартість житлового будинку, а відповідач надала їй будинок у володіння та користування. Та до теперішнього часу угода купівлі-продажу вищезазначених житлового будинку нотаріально не посвідчена. Фактично вона володіє та користується даним житловим будинком з 2002 року на свій розсуд та за власні кошти робить в ньому косметичні та капітальні ремонти. [INFO] [PERSON] померла, так і не виконавши перед нею своє зобов`язання. Просить визнати договір купівлі-продажу Ѕ частки житлового будинку, який відбувся між нею, [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони 09 серпня 2002 року, дійсним. Визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з : житлового будинку А1-1, прибудови а 2-1, прибудови а 3-1, прибудови а 4-1, загальною площею 135,4 кв.м., житловою площею 107,7 кв.м., сараю Б, літньої кухні В, сараю Д, гаражу Г, літнього душу Е, огорожи №1-2. Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2001 року спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є дочка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5). В матеріалах справи також міститься копія технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , замовниками технічної інвентаризації зазначена [PERSON] . Технічний паспорт виготовлений станом на 05.07.2019 року (а.с. 6 - 8). Відповідно до розписки, складеної 09.08.2002 року, [PERSON] , [INFO] , надала цю розписку [PERSON] , [INFO] , у тому, що отримала від неї гроші в сумі 12000 (дванадцять тисяч) грн. за продаж Ѕ частини будинку з господарськими побудовами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язувалася до 01.10.2002 року оформити договір купівлі-продажу зазначеного будинку у нотаріуса.(а.с.9). Відповідно до інформаційної довідки №807 від 05.07.2019 року Синельниківського МБТІ Дніпропетровської області, житловий будинок, господарчі будівлі та споруди розташовані за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - Ѕ частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 07.09.2001 року за №595 Першою синельниківською держнотконторою, про що зробленог запис в БТІ в реєстрову книгу № Д-2 стор.149/541. [PERSON] - Ѕ частка на підставі договору дарування виданого 04.10.1980 року за № 395 Синельниківською держнотконторою, про що зроблено запис в БТІ в реєстрову книгу № Д-2 стор.149/541. Дійсна вартість майна складає: сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят грн.(а.с.10). Судом було встановлено, що згідно копії актового запису про смерть №199 від 04.05.2018 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.20). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , 06.03.1975 року уклали шлюб [PERSON] та [PERSON] . Прізвище після укладення шлюбу: «чоловіка - [PERSON] », «дружини - [PERSON] » (а.с.37). Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, норми ст.47 ЦК України 1963 року поширюються на дані правовідносини, які продовжують існувати. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved