Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

22.05.2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що проживав однією сім'єю з відповідачем з 2006 р., шлюб було укладено 03.06.2006 р., сімейне життя не склалося. За період спільного проживання придбали квартиру [ADDRESS] договір купівлі-продажу квартири укладено між ТОВ Компанія «Миколаївбудінвест» та відповідачем. Крартира придбана в кредит за програмою - соціальна ініціатива президента України «Доступне житло» та знаходиться в іпотеці. Іпотекодержатель - ПАТ «Державний ощадний банк України». Договір № 52 про надання часткової компенсації процентів від 09 квітня 2013 року укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України», Миколаївським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] на суму 130000 грн. За договором поруки № 1/1 від 09 квітня 2013 року позивач прийняв на себе обов'язки поручителя за договором. З моменту укладення договору купівлі-продажу квартири кредит погашався за спільні сумісні кошти подружжя. Просила розірвати шлюб з відповідачем, визнати за нею право власності на ? частку спірної квартири. Ухвалою суду від 14.10.2014 р. провадження в справі в частині розірвання шлюбу між сторонами було закрито. Позивач зазначила, згідно уточнених позовних вимог, що згідно п. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленісю між ними, враховуючи те, що в спільній квартирі проживає відповідач, а спільне проживання в однокімнатній квартирі неможливе і її поділ також неможливий, а також те, що не претендує на це майно, вважає за можливе стягнути з відповідача на її користь ? суми першого внеску за договором купівлі-продажу- 35000, ? сплачених в шлюбі в рахунок погашення кредиту коштів - 9277 грн., 10250 грн.- 1/2 витрачених на ремонт квартири квартири, судових витрат. Згідно заперечень відповідача він частково визнає утонені позовні вимоги. Відповідно до ст. 71 України Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне: Належність стронам спірної квартири, умови її придбання зазначені позивачем підтверджуються матеріалами справи, а саме договіром купівлі-продажу спірної квартири укладеним між ТОВ Компанія «Миколаївбудінвест» та відповідачем. Крартира придбана в кредит за програмою - соціальна ініціатива президента України «Доступне житло» та знаходиться в іпотеці. Іпотекодержатель = ПАТ «Державний ощадний банк України». Договір № 52 про надання часткової компенсації процентів від 09 квітня 2013 року укладено між ПАТ «Державний ощадний банк України», Миколаївським регіональним управлінням державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та [PERSON] на суму 130000 грн. За договором поруки № 1/1 від 09 квітня 2013 року позивач прийняв на себе обов'язки поручителя за договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. З уточнених позовних вимог та пояснень позивача та його представника вбачається вимога про відшкодування коштів витрачених на придбання квартири в рахунок часткового відшкодування відповідачеві вартості квартири, яку позивач вважає за необхідне залишити у його власності. Статтею 365 СК України вказаний інший порядок припинення права особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників за умов, що річ є неподільною, частка є незначною, спільне володіння і користування майном є неможливим, що також передбачає постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду Статтею 364 ЦК України передбачено виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, відповідно ч. 2 якої : Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою. Проте ст. 365 ЦК України і ст. 364 ЦК регулюють право спільної часткової власності. Так як вІдповідно до ст. 355 ч. 4 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно, то дані статті не може бути застосовано до спірних правовідносин у даній справі, так як їх застосування суперечить положенню ст. 60 СК України про належність майна набутого на час шлюбу на праві спільної сумісної власності(частки у спільній сумісній власності виділено на підставі позову подружжя не було, крім того, в силу специфіки правовідносин щодо необхідності погашення кредиту та сплати відсотків за придбання спірної квартири в майбутньому - до 2028 р., однозначний висновок щодо рівності цих часток неможливий). Отже, щодо поділу майна подружжя існує спеціальна норма передбачена ст. 71 СК України, яка дотримана не була, так як не було внесено грошову компенсацію відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду в той час, як зазначена вимога закону була неодноразово роз'яснена сторонам зі сторони суду. За таких обставин суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed