Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

23.12.2019 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить з урахуванням заяви про уточнення вимог позову, здійснити поділ житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] розроблений судовим експертом за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 03.08.2020 року (варіант 1), наступним чином: їй, як (співвласнику 1) виділити в користування веранду площею 6,5 кв.м.(споруда 1-1), кухню площею 4,7 кв.м. (споруда 1-2), житлову кімнату площею 11,7 кв.м. (споруда 1-3), житлову кімнату площею 10,7 кв.м. (споруда 1-4), тамбур (споруда 1-1), що складає 49/100 в праві спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди. Відповідачу, як (співвласнику 2) виділити у користування житлову кімнату площею 16,1 кв.м. (споруда 1-5), житлову кімнату площею 10,1 кв.м. (споруда 1-6), сарай (споруда Г), інші споруди (споруди №1-4,І, ІІ), що складає 51/100 в праві спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди. Стягнути з відповідача на її користь 4 038.00 грн. компенсації за відступ від ідеальних часток в одиницях площі житлового будинку та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 18.09.1982 року вона та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] чоловік помер. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2014 року вона є спадкоємицею після смерті чоловіка на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , що належала її чоловікові на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 27.01.2009 року. На земельній ділянці розташовано А - житловий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 36.9 кв.м., загальною площею 64,1 кв.м. з надвірними будівлями: В-Г - сараї, Д - вбиральня, 1-4, І,ІІ - спорудження. При виділенні її частки в натурі із спільної часткової власності на житловий будинок в окрему частку, вона не буде залежати від іншого співвласника житлового будинку. Ухвалою суду від 26.12.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено її підготовчий розгляд. Ухвалою суду від 20.05.2020 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 12.08.2020 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи. 11.09.2020 року ухвалою суду провадження у справі поновлено, ухвалено продовжувати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого її розгляду. Протокольною ухвалою суду від 22.12.2020 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті. 19.05.2021 року представником відповідача подано до суду письмову заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 13.10.2021 року позивачкою у справі до суду подано заяву про уточнення вимог позову. Позивачка та її представник в судовому засіданні просили суд про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та їх представників, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Встановлено, що 18.09.1982 року позивачка та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] чоловік позивачки помер. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.10.2014 року позивачка є спадкоємицею за законом після смерті чоловіка на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , що належала її чоловікові на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 27.01.2009 року. Згідно витягу від 10.10.2017 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка власник Ѕ частини житлового будинку загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 36,9 кв.м. На земельній ділянці розташовано А - житловий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 36.9 кв.м., загальною площею 64,1 кв.м. з надвірними будівлями: В-Г - сараї, Д - вбиральня, 1-4, І,ІІ - спорудження. Відповідач є власником іншої Ѕ частини спірного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 15-ою Київської державною нотаріальною конторою 20.01.2009 року. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як видно з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до експертного висновку від 03.08.2020 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи щодо технічної можливості варіантів поділу житлового будинку, експертом було визначено технічно два таких варіанта, які були розроблені із відступом від ідеальних часток. Варіант 1 поділу житлового будинку, який позивачка просить застосувати при поділі майна, за технічними показниками є відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Враховуючи, що частка [PERSON] складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень іншого співвласника домоволодіння; приміщення іншого співвласника також відокремлено; з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що позов щодо виділу частки із спільної часткової власності підлягає задоволенню. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки компенсація за відступ від ідеальних часток в одиницях площі житлового будинку (на 5,85 кв.м. більше у відповідача) у розмірі 4 038.00 грн. Щодо судових витрат, то судом встановлено наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1,ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 719 грн. 65 коп. (а.с. 6-6а), а також 14 000 грн. витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи (а.с. 145), які підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved