Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати їх з відповідачем шлюб, зареєстрований 01 серпня 1989 року у виконавчому комітеті Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №10, а також залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». В обгрунтування вимог зазначила, що від шлюбу у них народилося п'ятеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначила також, що на протязі останнього року сімейне життя подружжя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що почуття любові та поваги один до одного зникли, подружжя спільне господарство не веде, відповідач добровільно не бажає розірвати шлюб, [PERSON] вважала, що є підстави для його розірвання у судовому порядку. Ухвалою суду від 12 серпня 2015 року за клопотанням відповідача провадження у справі зупинено та надано сторонам час для примирення. Ухвалою суду від 12 жовтня 2015 року провадження у справі відновлено. Позивач та представник позивача, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача, в якій зазначив, що вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. В судове засідання відповідач та його представник, належним чином сповіщені про дату, час та місце розгляду справи, також не з'явилися. Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі у зв'язку із сімейними обставинами. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 серпня 1989року виконавчим комітетом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис №10 (а.с.4). Від шлюбу подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження від 09.10.1989р. серії [NUMBER], від 05.03.2015р. серії [NUMBER] (видане повторно), від 14.11.1992р. серії [NUMBER], від 20.03.1997р. [NUMBER], від 01.06.2007р. [NUMBER] (а.с.а.с.5-9). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст.110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. Обмеження права на подання позову, визначені ч.2 ст.110 СК України, судом не встановлені. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Досліджені матеріали справи дають підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між позивачем та відповідачем суперечитиме їхнім інтересам, порушуватиме принцип добровільності шлюбу, визначений ст.24 СК України, а також не відповідатиме інтересам їхніх дітей. Крім того, за змістом ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 ст.114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] є обґрунтованими, відповідають нормам сімейного законодавства і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатила судовий збір у розмірі 243 грн.60коп. (а.с.1). Докази на підтвердження понесення позивачем інших витрат в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, сплачений [PERSON] судовий збір у розмірі 243грн.60коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь. З огляду на викладене,

Outcome: approved