Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи - Відділу опіки та піклування Слов'янської міської ради про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без згоди батька,про перетин малолітньою дитиною без згоди і супроводу батька зони відмежування території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території України (Криму). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Керанчук В.Б. в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності і наполягали на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради надав заяву про розгляд справи у відсутності представника, рішення просив винести на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії рішення Калінінського районного суду м. Горлівки від 26 вересня 2011 року шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) та відповідачем [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 16 серпня 2013 року виданого Калінінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25 листопада 2003 року виданого Горлівським міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції позивачка [PERSON](після зміни прізвища [PERSON]) та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Отже, судом встановлено, що відповідно до вказаного свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON]. Як зазначено позивачкою, з відповідачем вона не проживає вже декілька років, шлюб між ними розірвано, вона не веде з ним спільного господарства та не підтримує жодних стосунків. На даний час позивачка разом з дитиною, в зв'язку з проведенням антитерористичної операції вимушена систематично перетинати лінію розмежування, але без дозволу батька не може цього робити, оскільки на усіх блокпостах вимагається такий самий дозвіл від батька, як і для виїзду дитини за кордон. Також вона має родичів за кордоном, яких бажає періодично відвідувати та має можливість оздоровлювати дитину на морі в Криму. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров'я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров'я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Указом виконуючого обов'язки Президента України Турчинова О.В. від 14 квітня 2014 р. № 405/2014 було оголошено про початок антитерористичної операції на сході України. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно із підпунктом 23 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Горлівка Донецької області. Є загальновідомим той факт, що на теперішній час проведення антитерористичної операції не закінчено. У зв'язку з тим, що у місті Горлівка на даний час неможливо створити належні безпечні умови проживання та виховання дитини, більш того, продовження проживання позивача та дитини на вказаній території загрожує їх життю та здоров'ю, є необхідність виїзду малолітньої дитини з території, непідконтрольної українській владі, де проводиться антитерористична операція, а також необхідність тимчасового виїзду дитини за кордон на оздоровлення, навчання та відпочинок. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб, які уповноважені ними. При цьому ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Частиною 7 ст. 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обтяжують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей від 14 до 18 років). За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Пунктом 4 вищевказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, у т.ч. рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину України, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Виїзд та в'їзд з (на) територію проведення антитерористичної операції врегульовано Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12 червня 2015 року N 415ог. Пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку передбачено, що в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57. Відповідно до п. 5.1.2 Тимчасового порядку, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Таким чином, виїзд дитини з непідконтрольній території та подальший в'їзд до такої території, можливий також за умови надання згоди другим з батьків. Вказані приписи нормативно-правових актів унеможливлюють переміщення дитини у супроводі позивача з території проведення антитерористичної операції, тимчасово окупованої території України (Криму), та подальше повернення до дому на територію проведення антитерористичної операції та з тимчасово окупованої території України (Криму), а також вільний виїзд дитини в супроводі позивача за межі державного кордону України без згоди батька дитини - [PERSON]. Крім того, відсутність згоди батька унеможливлює оформлення документів, які дають право на виїзд малолітньої дитини за кордон. При таких обставинах, враховуючи те, що виїзд дитини у супроводі позивача з території проведення антитерористичної операції, тимчасово окупованої території України (Крим) та в'їзд до такої території, а також виїзд дитини за кордон пов'язані з забезпеченням дитині безпечних умов життя та розвитку, можливості виїхати на оздоровлення, а також те, що це повністю відповідає інтересам дитини, права якої гарантовані Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод та яка на даний час проживає на території, на якій відбуваються активні бойові дії, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди батька підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 33 Конституції України, ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 6,7,141,151 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п. 3,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724) ( 724-2010-п ), п.п. 5.1.1, 5.1.2 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей затвердженого наказом Першого заступника керівника антитерористичного центру при Службі безпеки України від 12 червня 2015 року N 415ог.,

Outcome: approved