Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

23 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] \~про стягнення боргу. Свій позов мотивує тим, що 27 травня 2012 року між нею та відповідачем по справі було укладено договір позики. На виконання даного договору вона передала відповідачу гроші в сумі 20\~900 (двадцять тисяч дев`ятсот) гривень. На підтвердження укладення зазначеного договору відповідач [PERSON] видала їй власноручно написану розписку, в якій зазначено, що вона зобов`язується повернути їй борг в сумі 20\~900 (двадцять тисяч дев`ятсот) гривень до 31 травня 2012 року. Проте, відповідач у встановлений термін борг не повернула. Протягом 2012-2015 років позивач неодноразово зверталася до відповідача з нагадуваннями та проханнями повернути борг в добровільному порядку. Але незважаючи на це, відповідач постійно призначала нові строки повернення боргу, тим самим порушивши умови договору та не виконала взяті на себе зобовязання. По закінченню строку повернення грошей відповідач суму позики не повернула та ухиляється від повернення позики й до цього часу. Просить суд стягунти з відповідача на її користь: борг відповідача в розмірі 20900 гривень; за період з 01 червня 2012 року по 31 березня 2015 року з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу (1054 прострочених днів) становить 10459 гривень 37 копійок та 3% річних від простроченої суми, становить 1810 гривень 57 копійок, що разом становить в сумі 33169 (тридцять три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень) гривень 94 коп. Також просить вирішити питання про стягнення судових витрат у справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Також просила стягнути з позивача понесені нею судові витрати, а саме: судовій збір у розмірі 336 гривень 60 копійок, комісію банку за оплату нею судового збору по справі в сумі 14 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 гривень. Представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, просила його задовольнити та стягнути понесені судові витрати позивача. Відповідач [PERSON] \~в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, суду показала, що дійсно 27 травня 2012 року позичила у позивача 20\~900 (двадцять тисяч дев`ятсот) гривень під розписку яку скала власноруч та зобовязувалась повернути гроші до 31 травня 2012 року, але у звязку з тим, що у неї погіршилося матеріальне становище в сімї, вона не має можливості віддати борг позивачу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу, з урахування встановлено індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу та 3% річних від простроченої суми,є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено та сторонами у справі не оскаржувалося , що 27 травня 2012 року відповідач [PERSON] взяла у позику у позивачки [PERSON] 20 900 гривень, про що склала відповідну розписку, згідно до умов якої зобовязалася повернути гроші до 31 травня 2012 року (а.с. 6). Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також, судом встановлено та стронами не оскаржувалося, що в обумовлений строк у розписці відповідач [PERSON] позику не повернула. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно положень, викладених в ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, те, що відповідач взяте на себе зобов'язання за договором позики не виконала та не повернула отриманих грошових коштів за договором позики у сумі 20900 гривень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в сумі основного боргу - 20\~900 (двадцять тисяч дев`ятсот) грн.; інфляційних витрат - 10459 (десять тисяч чотириста п`ятдесят девять) грн. 37 коп.; 3% річних в розмірі - 1810 (одна тисяча вісімсот десять) грн. 57 коп., що разом становить в сумі 33169 (тридцять три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень) гривень 94 коп. підлягають задоволенню, із наступного розрахунку. Для розрахунку за період з 01 червня 2012 року по 31 березня 2015 року встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати боргу (1054 прострочених днів), взяті судом індекси інфляції: червень-грудень 2012 року- 99,4%; січень- грудень 2013 року-100,5 %; січень-грудень 2014 року- 124,9 % ; січень березень 2015 року- 120,3 %. 20900 гривен ( сума боргу) х 150,1 % ( 99,4 %х100,5 %х124,9%х120,3 %)=31359 гривен 37 копійок - 20900 гривен = 10459 гривен 37 копійок ( сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення). 20900 гривен (сума боргу) х 3 % річних від простроченої суми х 1054 (кількість днів прострочення зобов*язання)= 1810 гривень 57 копійок. Вирішуючи питання про розподіл судових витра у справі, суд виходить з наступного: Відповідно до положень , викладених у ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: \Пункт 1 частини третьої статті 79 виключено на підставі Закону № 3674-VI від 08.07.2011\ 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про судовій збір» судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Таким чинном, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені нею і документально підтверджений судовій збір у сумі 331 гривня 69 копійок ( а.с.1,2). В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати по оплаті комісії банка за сплату нею судового збору по справі в сумі 14 гривень, слід відмовити за безпідставністю, так як ці витрати ні є витратами витратами, пов'язаними з розглядом справи. Визначаючи розмір витрат, повязаних з розглядом судової справи- витрат на правову допомогу, суд виходить з положень ст. 84 ЦПК України, згідно до якої витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Віподівно до ст. 8 Закону України « Про Державний бюджет на 2015 рік» , установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень. Згідно наданої квітанції №11 від 23 квітня 2015 року адвокатом [PERSON] позивачем сплачений їх гонорар в 2000 гривень за надання правової допомоги по веденню цвільної справи у Вінницькому районному суді за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. В судовому засіданні 14 травня 2015 року представник позивача [PERSON] приймала участь по даній цивільній справі з 09.20 год. до 09.40 год , тобто 20 хвилин, Тому із вищеприведенного розрахунку , підлягає сятгненню з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в сумі 146 гривень 16 копійок, в інший частині вимоги відмовити за необгрунтованістю.

Outcome: partial