Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

22.04.2019 року на адресу суду за підсудністю з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] , в якій просив суд: зобов`язати [PERSON] не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою; визначити наступні способи участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , особисте спілкування: побачення два рази на тиждень: у суботу та неділю з 12.00 до 18.00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою [PERSON] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою, він має право забирати доньку з дому/школи особисто; зобов`язати [PERSON] за два дні до дня його зустрічі з донькою, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини , а у разі настання таких змін, повідомити його особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . 22.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу його донька [PERSON] стала проживати з відповідачем. Фактично з самого моменту розлучення у нього з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, її відвідуванні, почалися створюватись штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом із його донькою, стосовно неможливості його нормального спілкування з донькою. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідає перешкоджає йому нормально зустрічатись з донькою. Він прагне налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь в її вихованні, утриманні, однак на сьогоднішній день йог права як батька порушені, у зв`язку з чим за захистом своїх батьківських прав він вимушений звернутися до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 22.04.2019 року матеріали справи переданні судді Гриню Н.Г. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.04.2019 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 03.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Присутні в судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Нечаєв А.В. підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові. Позивач [PERSON] суду пояснив, що він хоче безперешкодно бачитись з донькою, однак в цьому йому перешкоджає мати [PERSON] . Представник відповідача - адвокат Тімофєєв А.С. заперечував проти задоволення позовних вимог та підтримує спосіб участі у вихованні дитини визначений рішенням виконавчого комітету Покровської районної у місті ради. Присутня в судовому засіданні представник третьої особи - спеціаліст служби у справах дітей Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради Медякова О.М. вважала за необхідне задовльнити позовні вимоги частково, усунути перешкоди у спілкуванні шляхом надананя зустрічей у пристуності матері, оскільки позивач зловживає спиртними напоями та може їх вживати в присутності дитини. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. 25.10.2019 року в судовому засіданні в порядку ст.268 ЦПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд дійшов наступних висновків. Так, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. У період шлюбно-сімейних стосунків сторін [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 03.12.2013 року (а.с.7). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилався на те, що після розірвання шлюбу відповідач почала чинити йому перешкоди в здійсненні ним прав та обов`язків у відношенні їх дитини, а саме: не дає змоги спілкуватися із донькою та приймати участь у її вихованні. Перевіряючи обґрунтованість таких доводів позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 року зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як визначено ст.ст.141, 153 СК України, яка кореспондує зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.157 СК України, ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Чинним законодавством України встановлений принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, і жоден із них не має будь-яких переваг. Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Покровської районної у м. Кривому Розі ради №317 від 15.08.2018 року (а.с.8) визначено спосіб участі батька - [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] : щотижня у субота або неділя з 15.00 год. до 18.00 год. у присутності матері дитини . З аналізу норм ст.ст. 158, 159 Сімейного кодексу України вбачається, що рішення ради опіки та піклування з цього питання є обов`язковим, як і обов`язковим є дотримання порядку щодо участі у вихованні дитини, який визначено цими статтями. Як вказував позивач, відповідач рішення ігнорує та продовжує перешкоджати позивачу у спілкуванні з донькою [PERSON] , спростування вказаному відповідачем не надано. У ч.1 ст.159 СК України зазначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Оцінивши наявні в справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з чим загострились взаємовідносини між позивачем та відповідачем. Така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку та способів спілкування з дитиною, який мав би влаштувати кожну із сторін та врахувати про цьому інтереси малолітньої дитини, тоді як для повного і гармонійного розвитку її особистості вона потребує любові і розуміння, та має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Вирішуючи даний спір суд вважає, що спілкування батька з донькою буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить дотримання батьківських прав позивача, а насамперед буде відповідати інтересам дитини. За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зобов`язання відповідача усунути йому перешкоди у спілкуванні з донькою та прийнятті участі у її вихованні. При встановленні способу спілкування [PERSON] суд дотримується розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та доцільність прийняття батьком участі у вихованні доньки, у зв`язку з чим вважає за необхідне визначити участь [PERSON] у спілкуванні з малолітньою донькою та її вихованні щотижня субота або неділя - з 15-00 години до 18-00 годин у присутності матері дитини. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст. 7, ст.ст. 141, 159 СК України, враховуючи вік дитини, характер стосунків, що склалися між сторонами, суд вважає, що встановлення такого способу участі батька у вихованні доньки, відповідно до рішення Покровської районної в місті ради, враховуючи пояснення представника служби у справах дітей, на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини, оскільки Покровська районна в місті рада при підготовці висновку врахувала вимоги, наявність спору між батьками щодо визначення місця проживання доньки, вік дитини (5 років на час розгляду справи), стан здоров`я дитини, особисту прихильність дитини до батьків та ставлення до виконання ними батьківських обов`язків (прагнення батька приймати участь у вихованні доньки, та наявність у позивача шкідливих звичок). Саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків, який не буде порушувати її інтересів, сприятиме встановленню контакту батька з дитиною та забезпечуватиме розумний баланс і рівність прав обох батьків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині заявленого ним способу і порядку участі у вихованні доньки та спілкуванні з нею підлягають частковому задоволенню. Позаяк, суд вважає недоречними та безпідставними вимоги щодо зобов`язання [PERSON] за день до дня зустрічі з донькою надавати [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування [PERSON] , оскільки [PERSON] як батько дитини повинен і так володіти такою інформацією про доньку без зобов`язання відповідача її надавати в окремому порядку. Крім того, самі по собі такі вимоги не стосуються спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі в її вихованні, у зв`язку з чим підстав для їх задоволення суд не вбачає. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial