Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

23 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є матірю, а відповідач батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, доглядає малолітнього сина. Їй матеріально допомагають її батьки. Відповідач не бере участі у вихованні сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. [PERSON] офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід. Інших дітей відповідач не має. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач викликався до суду належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), однак у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга\~статті 247 ЦПК України). За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій\~статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи за його відсутності, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є матірю, а відповідач [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-МИ № 214552 від 13 січня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції (а.с. 9). Малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований і проживає з матірю [PERSON] Зазначена обставина підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06.12.2017, актом обстеження від 15.12.2017, складеним депутатом Балаклійської міської ради Харківської області [PERSON] у присутності свідків [PERSON], [PERSON] (а.с. 10, 11). Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ст. 180\~СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 7\~СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181\~СК України). Частиною 3 статті 181\~СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182\~СК України). Частиною 2 ст. 182\~Сімейного кодексу України\~передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати малолітнього сина ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Не надано доказів наявності у відповідача інвалідності, його непрацездатності, або інших обставин, які б унеможливлювали виконання ним обов'язку утримувати дитину. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], однак у меншому розмірі, ніж просить позивач. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років установлено з 1 липня у розмірі 1559 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 липня мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років становить 779 грн. 50 коп. Беручи до уваги те, що обовязок утримувати дитину є рівним обовязком як батька, так і матері, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192\~СК України розмір\~аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191\~СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У звязку з тим, що позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 704 грн. 80 коп. (1762 х 0,4 = 704,80) стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: partial