Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

23.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою. 05.08.2021 року отримала копію Рішення №204050005829 відділу питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким в призначені пенсії за віком відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки за доданими документами до страхового стажу не враховано відомості, зазначені в трудовій книжці, яка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а саме на першій (титульний) сторінці трудової книжки відсутня дата заповнення. Страховий стаж зараховано з 01.01.1998 року відповідно до даних, які містяться в системі персоніфікованого обліку. Ця обставина має юридичне значення, оскільки необхідно реалізувати свої справи. Просить суд встановити факт, що має юридичне значення - трудова книжка на ім`я [PERSON] , 1960 року народження, на першій (титульній) сторінці відсутня дата заповнення, належить [PERSON] , [INFO] . Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Так, відповідно до ст.293 ЦПК України, п.п.4,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами),окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] , зазначено прізвище заявниці « [PERSON] ». (а.с.14). Відповідно до копії диплома [NUMBER] зазначене заявниці прізвище « [PERSON] ». (а.с.18). Про зміну прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » є застереження в трудовій книжці (а.с.2), належним чином засвідчене. В копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] зазначено прізвище заявниці « [PERSON] » (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження дитини № [NUMBER] та № [NUMBER] в графі мати зазначено прізвище « [PERSON] ». У паспорті [NUMBER] , виданим Краснолуцьким МВУМВС України в Луганській області 09.01.2001 року прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] ». (а.с.23-30). Крім того, згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно ч. 2 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення зміна або припинення особистих ми майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved