Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

23 травня 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу від 10 грудня 1997 р. квартири [ADDRESS] (тепер будинок № 10) у м. Львові, за яким відповідачка [PERSON] продала, а вона [PERSON] купила вищезазначену квартиру, та який був укладений у Акціонерному товаристві «Міжнародна Східно - Європейська товарно - фондова біржа» та зареєстрований у реєстрі за №508н/97 від 10 грудня 1997 р. Позовну заяву мотивувала тим, що 10 грудня 1997 р. між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], від імені якої діяв її представник [PERSON], укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Пізніше, номер будинку був змінений на № 10. Дана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 34,6 кв. м., кухні площею 7,4 кв.м., коридору площею 10,5 кв.м., ванної кімнати, туалету. Загальна площа квартири 59,4 кв.м. Договір купівлі - продажу був посвідчений та зареєстрований у AT «Міжнародна Східно - Європейська товарно - фондова біржа» за № 508н/97 від 10 грудня 1997р. 31 грудня 1997р. її право власності на квартиру було зареєстроване у Львівському МБТІ. Відповідно з моменту підписання договору позивачка стала власницею вищезазначеної квартири та на теперішній час позивачка [PERSON] також проживає у цій квартирі разом із членами її сімї. Однак позивачці стало відомо, що згідно діючого законодавства договір купівлі - продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню, та оскільки договір від 10 грудня 1997 р. купівлі - продажу квартири [ADDRESS] не було нотаріально посвідчено та на даний час такий не підлягає посвідченню, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву в якій позов підтримує, справу просить слухати без її участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи у суді, що підтверджується відмітками в журналі вихідної кореспонденції суду та долученим до матеріалів справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 10 грудня 1997 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], від імені якої діяв її представник [PERSON], укладено договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS]. Пізніше, відповідно до розпорядження № 965 номер будинку був змінений на № 10. Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 34,6 кв. м., кухні площею 7,4 кв.м., коридору площею 10,5 кв.м., ванної кімнати, туалету. Загальна площа квартири 59,4 кв.м., що підтверджується долученою до матеріалів справи копією технічного паспорта від 15.02.2016 року інвентаризаційна справа № 723. До відчуження квартира належала відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування від 24 липня 1997 р. та реєстраційного посвідчення за №4/958 від 06 серпня 1997 р. Спірний договір купівлі продажу квартири був посвідчений та зареєстрований у AT «Міжнародна Східно - Європейська товарно - фондова біржа» за № 508 н/97 від 10 грудня 1997 р. на підставі ст. 15 Закону України від 10 грудня 1992 р. «Про товарну біржу», примірник біржового контракту № 2/0933. Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 15.02.2016 року за № 1/1569 станом на 29.12.2012 року квартира [ADDRESS] (кол. Вул. Миколайчука, 88) у м. Львові була зареєстрована у Львівському МБТІ 31 грудня 1997 р. на праві приватної власності р. №9298 за [PERSON] згідно договору купівлі продажу від 10.12.1997 року. Згідно змісту п.13 договору та ст. 128 діючого на той час Цивільного Кодексу Української РСР 1963 р. договір набрав законної сили з моменту його підписання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, істотними умовами договору купівлі-продажу законодавством визначено предмет договору, об'єкт продажу та ціна продажу. За ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, а згідно ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Оскільки, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах, тому договір купівлі-продажу квартири від 10.12.1997 року є укладеним та обовязковим для виконання. Згідно ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Ст.657 ЦК України визначено, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст.317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом. У звязку з тим, що спірний договір купівлі продажу від 10.12.1997 року не був нотаріально посвідчений, [PERSON] позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру та здійснювати правомочності власника, а тому її право власності підлягає захисту шляхом визнання його в судовому порядку. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved