Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-28 00:00:00

23 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: Товарна Біржа «Одеська Універсальна Біржа Товарів та Послуг» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позову зазначили наступне. Батько позивачів [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] . 27 квітня 1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] від свого ім`я та від ім`я неповнолітніх дітей на час укладення договору [PERSON] (на даний час [PERSON] ) та [PERSON] купила Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Договір № 749 від 27.04.1999 року був укладений на Товарній Біржі «Одеська Універсальна Баржа Товарів та Послуг». Згідно п.3 Договору трьохкімнатна квартира продана за 10\~776 грн. Продавець отримав від Покупців до підписання цього договору. 29.04.1999 року кладений між сторонами договір № 749 купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна від 27.04.1999 року зареєстровано сторонами у справі в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 205 в книзі 330пр, сторінка 2. 05.07.2012 року КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на квартиру на ім`я усіх власників квартири. Згідно витягу № 34924616 від 24.07.2012 року з реєстру прав власників на нерухоме майно КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» були розподілені частки права власності кожного співвласника. [INFO] батько позивачів [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.05.2011 року Серії [NUMBER] , виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після смерті батька, відкрилась спадщина на Ѕ частину кватири, що належала батьку, 02.11.2011 року згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 28560819 була зареєстрована спадкова справа № у спадковому реєстрі 51929924 і 18 вересня 2012 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О. в реєстрі за № 84, номер у спадковому реєстрі 53402757. Таким чином, на даний час відповідачу у справі [PERSON] , як спадкоємцю продавця [PERSON] на даний час належить 1/6+1/2=2/3 частини квартири. А позивачам по 1/6 частині квартири кожному. Позивачі не мають можливості розпоряджатись своєю власністю, оскільки вказаний договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. Оскільки, згода щодо істотних умов договору між його сторонами була досягнута, Позивачі вважають, що відповідно до ч.2 ст. 47, ст.27 ЦК України, в редакції 1963 року, угода купівлі-продажу спірного нерухомого майна, зареєстрована на Товарній Біржі «Одеська Універсальна Біржа Товарів та Послуг», за якою 27 квітня 1999 року [PERSON] продав, а [PERSON] від свого ім`я та від ім`я неповнолітніх дітей на час укладення договору [PERSON] (на даний час [PERSON] ) та [PERSON] купила Ѕ частини квартири [ADDRESS] , може бути визнана судом дійсною. 03 листопада 2020 року судом відкрито загальне позовне провадження у справі. 17 листопада 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в яку зазначила, що повністю визнає позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Протокольною ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 грудня 2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 26 січня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Представник позивачів у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала, просила задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилася, сповіщалась належним чином. \~ \~ \~ \~Третя особа до суду не з`явилась, сповіщалась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно інформації, отриманої з відкритого Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на сайті Міністерства юстиції України за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch, юридична особа Товарна Біржа «Одеська універсальна біржа товарів та послуг» (ЄДРПОУ\~ 25050619) знаходиться в стані припинення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, позивачі просили визнати дійсним Договір № 749 від 27 квітня 1999 року купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна квартири [ADDRESS] , зареєстрований 27 квітня 1999 року на Товарній Біржі «Одеська Універсальна Біржа Товарів та Послуг» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», вказуючи на те, що власником квартири був батько позивачів [PERSON] , який 27 квітня 1999 року продав, а мати позивачів [PERSON] від свого ім`я та від ім`я неповнолітніх дітей на час укладення договору [PERSON] та [PERSON] купила Ѕ частини квартири [ADDRESS] . 29.04.1999 року укладений між сторонами договір № 749 купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна від 27.04.1999 року зареєстровано за сторонами у справі в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 205 в книзі 330пр, сторінка 2, що підтверджується листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.11.2020 № 5093-10/348-169. \~ \~ \~ \~Загалом квартира [ADDRESS] складається із трьох кімнат, загальною площею 66,3 кв. м., жилою площею 39,1 кв. м. Згідно п. 3 Договору трьохкімнатна квартира продана за 10\~776 грн. Продавець отримав від Покупців до підписання цього договору. 05.07.2012 року КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовило технічний паспорт на квартиру на ім`я усіх власників квартири. \~ \~ \~ \~Згідно витягу № 34924616 від 24.07.2012 року з реєстру прав власників на нерухоме майно КП «Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації», були розподілені частки права власності кожного співвласника. \~ \~ \~ \~Батькові позивачів [PERSON] належала Ѕ частини квартир. \~ \~ \~ \~Матері позивачів [PERSON] належала 1/6 частини квартири. \~ \~ \~ \~Позивачам [PERSON] і [PERSON] належить по 1/6 частині квартири кожному. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 18.05.2011 року Серії [NUMBER] , виданим Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, відкрилася спадщина на Ѕ частину квартири і відповідач 18 вересня 2012 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською В.О. в реєстрі за № 84, номер у спадковому реєстрі 53402757. Відповідач [PERSON] повністю визнала позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та не заперечує проти того, щоб суд визнав дійсним, зареєстрований 27 квітня 1999 року на Товарній Біржі «Одеська Універсальна Біржа Товарів та Послуг» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», Договір № 749 від 27 квітня 1999 року купівлі-продажу Ѕ частини нерухомого майна квартири [ADDRESS] . Також судом встановлено, що правочин усіма сторонами повністю виконаний: відповідач з неповнолітніми дітьми поселилася до квартири, усі були у встановленому законом порядку зареєстровані в квартирі, де і мешкають до наступного часу. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв, позивачі використовують квартиру протягом 22 років, мешкають в квартирі, регулярно оплачую комунальні платежі та утримують квартиру в належному санітарно - технічному стані. Біржове оформлення договору сторонами така форма оформлення подібного роду договорів відповідала законодавству того часу. Відповідно до ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На даний час Позивачі не мають можливості розпоряджатися своєю власністю, оскільки вказаний договір купівлі-продажу не було нотаріально посвідчено. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. \~ \~ \~ \~У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірний договір купівлі-продажу був укладений в 1999 році, тобто до набрання чинності новим ЦК, до зазначених правовідносин застосовуються норми ЦК України, в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 4 ЦК України (від 18.07.1963 р) - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. У відповідності до ст. 41 ЦК України (від 18.07.1963) «угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків». Статтею 153 ЦК Української РСР, було передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, 1963 року, за договором купівлі-продажу, продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР, 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 227 ЦК України, в редакції 1963 року, нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна є обов`язковою. За ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України «правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». Згідно з ч.1ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України «право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». За вимогами ст. 392 ЦК України «власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України «кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства». Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі ст.ст.15,16\~ЦК України та ст.ст.1,3,4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. Суд приймає до уваги наступні фактичні обставини щодо відсутності у позивачів можливості розпоряджатися своєю власністю, яка у встановленому законом порядку була зареєстрована за сторонами у справі в КП «ОМБТІ та РОН», номер запису 205 в книзі 330пр, сторінка 2, що підтверджується листом Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 26.11.2020 № 5093-10/348-169. За таких обставин, суд вважає, що, оскільки при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі - продажу трьохкімнатної квартири, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999 році, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved