Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

24.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений 02.02.2013 року між сторонами та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 18. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з січня 2016 року, проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Від шлюбу у сторін 04.07.2013 року народився син [PERSON]. Однак, добровільно шлюб розірвати сторони не можуть, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що після надання судом строку на примирення сторони не знайшли порозуміння та просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище Демидова. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 02.03.2017 року відповідач заперечував проти задоволення позову, так як вважав, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, у зв'язку із чим просив надати сторонам максимальний строк для примирення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 02.02.2013 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Демидова/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 18, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 216343 /а.с. 9/. 04.07.2013 року народився [PERSON], актовий запис № 401, що слідує із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 356941, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Батьками у свідоцтві вказані сторони у справі /а.с. 5/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з січня 2016 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спору стосовно поділу спільного майна та утримання сина на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. В ході розгляду справи на виконання положень п. 10 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, судом за клопотанням відповідача надавався сторонам строк на примирення у максимальному розмірі 4 місяців. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved