Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

22.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що вони являються власниками будинку [ADDRESS]. [PERSON], відповідач у справі, їх племінник та двоюрідний брат з 2007 року у спірній квартирі не проживає; його речі у квартирі відсутні. В добровільному порядку він відмовляється знятися з реєстрації в зазначеній вище квартирі, що заважає їм розпоряджатися своїм майном. За таких обставин позивачі просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивачі в підготовче судове засідання не з'явились; надали суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні та обґрунтовані. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому судовому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, по ? частці належить будинок [ADDRESS], що підтверджується Витягом про державну реєстрацію № 36539630 від 25.05.2012 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 36539630 від 21.04.2015 року /а.с.12,13/. Той факт, що відповідач у будинку не проживає більше року, підтверджується довідкою про склад сім'ї від 13.08.2018 року, складеною головою квартального комітету № 45, згідно з якою [PERSON] зареєстрований, але не проживає з 2007 року в даному будинку /а.с. 10/. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про те, що відповідач відсутній у будинку [ADDRESS] понад строки, встановлені ч.2 ст. 405 ЦК України. Поважні причини, передбачені ст.ст 71, 163 ЖК України, як підстави для продовження цього строку або зберігання за відповідачем житлового приміщення - відсутні. Відповідач добровільно залишив житло і добровільно ним не користується більше одного року. Враховуючи наведене, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 163, 167 ЖК України, ст.ст. 319, 325, 405 ЦК України. [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі в підготовчому судовому засідання, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved