Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

22.12.2020 [PERSON] звернувся з позовом до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Тонар системс», (далі - ТОВ «Тонар системс», Товариство), 2. [PERSON] про визнання недійсним договору, у якому просив визнати недійсним договір оренди транспортного засобу (автомобіля марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] ) від 01.04.2020, укладений між [PERSON] та ТОВ «Тонар системс», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. за реєстровим № 414. Позов обґрунтовано тим, що відповідач-1 [PERSON] , з якою позивач під час укладення договору перебував у шлюбі, і якій він надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на укладення нею спірного договору, скориставшись довірою позивача, зловжила своїми правами, діючи в інтересах відповідача-2 ТОВ «Тонар системс», учасником якого з часткою у статутному капіталі 33 % вона є, а саме - уклала спірний договір на несправедливих і вкрай невигідних умовах для позивача як співвласника автомобіля, визначивши у п. 5.1. цього договору розмір орендної плати за користування автомобілем без урахування споживчих якостей автомобіля та середніх ставок орендної плати щодо автомобілів такого класу у м. Києві - 500,00 грн за кожний календарний місяць. Вважає, що згідно з інформацією з мережі Інтернет орендна плата за місяць мала становити від 24 866,00 до 49 732,00 грн, з огляду на розмір добової оплати від 30 до 60 доларів США (за умови укладання договору строком більше 30 днів). Позивач просить визнати спірний договір недійсним на підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України, оскільки під час його укладання не додержано вимог, установлених нормами п. 6 ст. 3, ч. 2-4 ст. 13, ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203, ч. 1 ст. 762 ЦК України та ч. 9 ст. 7 СК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2020 відкрито провадження у справі за цим позовом, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. В судовому засіданні 29.01.2021 за клопотанням представника позивача до справи долучено як доказ копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 26.01.2021 про його незгоду на продовження (пролонгацію) строку дії договору оренди транспортного від 01.04.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Тонар системс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. за реєстровим № 414, після 31.03.2021 (а.с. 66). У відзиві на позов директор відповідача-2 ТОВ «Тонар системс» [PERSON] просив відмовити у задоволенні вимог повністю, оскільки позивач як на момент укладення спірного договору, так і впродовж майже року (з березня по грудень 2020 року) був обізнаний про всі його умови і вони його повністю влаштовували. Зазначив, що у період з 03.07.2012 по 05.10.2020, зокрема й під час укладення спірного договору, позивач обіймав посаду директора ТОВ «Тонар системс». Так, наказом № 12-К від 03.07.2012 [PERSON] прийнято на посаду директора ТОВ «Тонар системс»; наказом № 1/05/10/20-К від 05.10.2020 повноваження [PERSON] як директора ТОВ «Тонар системс» були припинені (наказ видано на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Тонар системс» № 1/05/10/20 від 05.10.2020). Засновниками ТОВ «Тонар системс» є [PERSON] та [PERSON] , з якою позивач під час укладення договору перебував у шлюбі. Перебуваючи на посаді директора ТОВ «Тонар системс», позивач вирішив орендувати автомобіль, який належить його дружині, [PERSON] , 13.03.2020 особисто видав з цією метою нотаріально посвідчену довіреність від імені ТОВ «Тонар системс» з питань підписання договорів оренди транспортних засобів з правом розпорядчого підпису на договорах строком 1 місяць. 12.03.2020 позивач надав нотаріально посвідчену заяву про надання згоди своїй дружині [PERSON] на укладання договору оренди транспортного засобу (автомобіля марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER] ) на її власний розсуд. При цьому також заявив, що цей правочин відповідає інтересам сім`ї. 01.04.2020 договір було укладено. Умови договору, зокрема, його ціна, були відомі позивачу і влаштовували його (а.с. 89-92). У відзиві на позов представник відповідача-1 [PERSON] адвокат Мироненко Н.Л. просила відмовити у задоволенні вимог повністю з тих самих підстав, що містяться у відзиві відповідача-2 (а.с. 124-127). У відповіді на відзив відповідача-2 представник позивача адвокат Крупенко В.А. зазначив про необґрунтованість доводів відповідача-2 про те, що позивач як директор ТОВ «Тонар системс» до моменту укладення договору був обізнаний з ціною позову, оскільки позивач не є учасником Товариства, не брав участь у загальних зборах, а про прийняті ними рішення дізнавався лише після їх ухвалення. Також зазначив, що позивач ні у виданій ним нотаріально посвідченій довіреності на укладання договору оренди транспортного засобу від імені ТОВ «Тонар системс», ні у нотаріально посвідченій заяві від 12.03.2020 про надання згоди своїй дружині [PERSON] на укладання договору оренди транспортного засобу, не надавав згоду на встановлення орендної плати у розмірі 500,00 грн на місяць. До моменту укладення договору позивач також не знав про прийняте 16.03.2020 загальними зборами Товариства рішення про встановлення розміру орендної плати за користування належним позивачу як співвласнику автомобілем - 500,00 грн на місяць (а.с. 109-111). У відповіді на відзив відповідача-1 [PERSON] представник позивача адвокат Крупенко В.А. зазначив, що відзив відповідача-1 є повністю ідентичним відзиву відповідача-2. Зазначив, що відповідачі не надали належних та допустимих доказів на спростування того факту, що, укладаючи договір оренди, відповідач-2 врахував права та інтереси позивача як співвласника майна, а розмір орендної плати відповідач-2 визначив у інтересах відповідача-1 без урахування споживчих якостей автомобіля та середніх ставок орендної плати щодо автомобілів такого класу у м. Києві (а.с. 164-166). Пояснення у виді заперечення на позов, подані третьою особою до суду 29.01.2021, суд залишив без розгляду на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України, оскільки їх подано після закінчення строку, встановленого судом в ухвалі від 30.12.2020. Заперечення ТОВ «Тонар системс» та представника відповідача-1 [PERSON] адвоката Мироненко Н.Л. щодо відповіді адвоката Крупенка В.А. на відзив ТОВ «Тонар системс» на позов, суд залишив без розгляду на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України, оскільки їх подано з порушенням вимог, передбачених ч. 4 ст. 180 ЦПК України. В судовому засіданні 22.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-1 [PERSON] адвоката Мироненко Н.Л. про залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] , оскільки рішення у справі не може вплинути на права та інтереси цієї особи. Таким чином, до предмету доказування у справі входять обставини наявності підстав, передбачених чинним ЦК України, для визнання спірного договору оренди недійсним. Про слухання справи відповідачі та їх представники, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, повідомлені належним чином, причину неявки відповідачі суду не повідомили, тому суд розглянув справу за їх відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, подала заяву про розгляд справи без її участі та ухвалення судового рішення на підставі наявних у справі матеріалів. В судовому засіданні представник позивача адвокат Крупенко В.А. позов підтримав повністю та пояснив, що [PERSON] , з якою позивач під час укладення договору перебував у шлюбі, і якій він надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на укладення нею спірного договору, скориставшись довірою позивача, зловжила своїми правами, діючи в інтересах відповідача-2 ТОВ «Тонар системс», учасником якого вона є, а саме - уклала спірний договір на несправедливих і вкрай невигідних умовах для позивача як співвласника автомобіля, визначивши у п. 5.1. цього договору розмір орендної плати за користування автомобілем без урахування споживчих якостей автомобіля та середніх ставок орендної плати щодо автомобілів такого класу у м. Києві - 500,00 грн за кожний календарний місяць. Вважає, що згідно з інформацією з мережі Інтернет орендна плата за місяць мала становити від 24 866,00 до 49 732,00 грн, з огляду на розмір добової оплати від 30 до 60 доларів США (за умови укладання договору строком більше 30 днів). Це порушує право позивача отримувати орендну плату у справедливому розмірі. Просив визнати спірний договір недійсним на підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України, оскільки під час його укладання не додержано вимог, установлених нормами п. 6 ст. 3, ч. 2-4 ст. 13, ст. 15, ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 762 ЦК України та ч. 9 ст. 7 СК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з наказом від 03.07.2012 № 12-К [PERSON] прийняв на себе повноваження директора ТОВ «Тонар системс» з 03.07.2012 (а.с. 97). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 19.06.2014 зареєстрували шлюб (а.с. 27). На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER] , дата першої реєстрації 15.08.2014, є [PERSON] (а.с. 31). У письмовій заяві про надання згоди на оренду транспортного засобу, яку 12.03.2020 засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є., [PERSON] надав свою згоду своїй дружині, [PERSON] , на укладення (автомобіля марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER] ) на її власний розсуд. При цьому він заявив, що такий правочин відповідає інтересам сім`ї (а.с. 33). Для підписання договору оренди від імені ТОВ «Тонар системс» директор Товариства [PERSON] 13.03.2020 видав довіреність [PERSON] , посвідчену нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. за реєстровим № 377. У тексті довіреності зазначено, що «на виконання довіреності [PERSON] надається право здійснювати від імені Товариства буд-які з перелічених дій: укладати та підписувати від імені Товариства договори оренди транспортних засобів, в тому числі такі, що підлягають нотаріальному посвідченню». Довіреність видана строком на 1 місяць та дійсна до 13.04.2020 (а.с. 94). Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Тонар системс» від 16.03.2020 № 1.16/03/2020 прийнято рішення орендувати автомобіль марки «Toyota Camry», 2014 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] ), для чого укласти відповідний нотаріально завірений Договір між [PERSON] та ТОВ «Тонар системс». Встановити розмір орендної плати у обсязі 500,00 грн на місяцьь, здійснювати поточні та позапланові ремонти, а також регулярні та позапланові техогляди авто за рахунок підприємства, забезпечувати необхідними паливно-мастильними матеріалами за рахунок ТОВ «Тонар системс» (а.с. 95). Згідно з договором оренди транспортного засобу від 01.04.2020, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Тонар системс», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. за реєстровим № 414 , орендодавець передав у строкове платне користування Орендарю, а Орендар прийняв у строкове платне користування від Орендодавця транспортний засіб - автомобіль марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER] ); термін оренди складає 1 рік з 01.04.2020 по 31.03.2021. У п. 5.1 зазначено, що орендна плата встановлюється у розмірі 500,00 грн (без вирахувань) за кожен календарний місяць строку користування транспортним засобом, що орендується. Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю у безготівковому порядку на рахунок останнього в установі банку у термін не пізніше 7-го числа кожного місяця. У разі відсутності у Орендодавця рахунку в банку, проводити виплати з каси підприємства у готівковій формі або переказувати кошти за допомогою будь-яких платіжних систем (а.с. 28-30). Згідно з наказом ТОВ «Тонар системс» від 29.12.2017 № 10/2017-к [PERSON] продовжує виконання тимчасово відсутнього головного бухгалтера у зв`язку із відпусткою по догляду за дитиною віком до 3-х років до 21.11.2020, включно, з оплатою праці згідно штатного розкладу (а.с. 96). Відповідно до платіжних доручень від 04.02.2021, 06.05.2020, 04.06.2020, 01.07.2020, 06.08.2020, 15.09.2020, 20.10.2020, 08.11.2020, 30.11.2020, та від 14.01.2021 ТОВ «Тонар системс» сплачувало [PERSON] щомісяця 500,00 грн; призначення платежів «Сплата орендної плати згідно договору оренди транспортного засобу від 01.04.2020» за період з квітня по грудень 2020 року та за січень 2021 року відповідно (а.с. 134-143). Згідно з наказом від 05.10.2020 № 1/05/10/20-К [PERSON] звільнено з посади директора ТОВ «Тонар системс» у зв`язку з припиненням повноважень; наказ видано на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Тонар системс» № 1/05/10/20 від 05.10.2020 (а.с. 98-100). Заслухавши представника позивача, вивчивши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. За ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до положень ст. 63, 65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено договором між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. У цій справі позивач не заперечує, що у нотаріально посвідченій письмовій заяві від 12.03.2020 він як співвласник майна надав згоду своїй дружині, [PERSON] , на укладення договору оренди транспортного засобу (автомобіля марки Toyota модель Camry, 2014 року випуску, тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан-В, номер державної реєстрації [NUMBER] ) на її власний розсуд. При цьому заява містить твердження, що такий правочин відповідає інтересам сім`ї (а.с. 33). За нормою ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ч. 1 ст. 628 цього Кодексу). Позивач, який не є стороною оспорюваного договору, зазначає, що до моменту укладення договору він не був обізнаний з ціною позову у розмірі 500,00 грн щомісяця, яка визначена відповідачем-1 без урахування споживчих якостей автомобіля та середніх ставок орендної плати щодо автомобілів такого класу у м. Києві. Саме у зв`язку з необізнаністю з ціною договору просить визнати договір оренди недійсним, оскільки, на його думку, відповідач-1, скориставшись його довірою, діючи в інтересах відповідача-2, уклала договір на несправедливих і вкрай невигідних для нього як співвласника автомобіля умовах. Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, цією нормою встановлено правило про визначення розміру орендної плати з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення тільки у разі, якщо розмір плати не встановлений договором. Натомість у справі, що розглядається, сторони у п. 5.1. договору встановили, що розмір орендної плати за користування автомобілем становить 500,00 грн за кожний календарний місяць, що відповідає вимозі ч. 1 ст. 762 ЦК України. У зв`язку з цим суд відхиляє твердження позивача про необхідність визначення розміру плати залежно від споживчих якостей автомобіля та середніх ставок орендної плати щодо автомобілів такого класу у м. Києві, оскільки воно суперечить нормам ч.1 ст. 627 та ч. 1 ст. 762 ЦК України, а докази, надані позивачем на підтвердження можливості отримувати орендну плату за місяць від 24 866,00 до 49 732,00 грн, з огляду на розмір добової оплати від 30 до 60 доларів США (інформація з мережі Інтернет), оцінює як неналежні. Окрім того, позивач як співвласник автомобіля шляхом надання нотаріально посвідченої заяви від 12.03.2020 погодився на укладення спірного договору його дружиною [PERSON] , а саме з тим, що всі умови договору (зокрема його ціна) з боку орендодавця визначатиметься нею на власний розсуд. Щодо твердження позивача про укладення договору на несправедливих і вкрай невигідних для нього як співвласника автомобіля умовах, суд зауважує, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. При цьому позивач має довести наявність одночасно як тяжких обставин, так і вкрай невигідних умов. Відповідно до висновку про застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 6-551цс16, тяжкими обставинами можуть бути: тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини. Основною ознакою правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, є те, що він повинен бути вчинений саме для усунення або зменшення цих тяжких обставин. Про наявність тяжких обставин у позові не зазначено. Що стосується твердження про несправедливі і вкрай невигідні для позивача умови вчинення правочину, суд вважає, що позивач не довів, що встановлена сторонами договору ціна у розмірі 500,00 грн щомісяця є явно кабальною для [PERSON] , яка укладала правочин, або для нього як співвласника орендованого майна. Доводи позивача з покликанням на норми п. 6 ст. 3, ч. 2-4 ст. 13, ст. 15, ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 762 ЦК України та ч. 9 ст. 7 СК України, що [PERSON] , укладаючи спірний договір, зловжила правом, не додержалася моральних засад суспільства, діяла несправедливо, недобросовісно та нерозумно, а також не додержалася загальних вимог, установлених ЦК України, необхідних для чинності правочину, суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки належних доказів на їх підтвердження позивач не надав. Таким чином, підстави недійсності правочину, передбачені ч.1 ст. 215 цього Кодексу, також відсутні. Долучена до справи за клопотанням представника позивача копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 26.01.2021 про його незгоду на продовження (пролонгацію) строку дії договору оренди транспортного від 01.04.2020, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Тонар системс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є. за реєстровим № 414, після 31.03.2021 (а.с. 66) є неналежним доказом, оскільки до предмету доказування у справі не входять обставини наявності підстав для продовження строку дії договору оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на підставі ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст.13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позивач не довів наявність підстав для визнання договору оренди недійсним, тому суд відмовляє у позові повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, розподіл судових витрат суд не здійснює.

Outcome: dismissed