Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

23.06.2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який 07.07.2014 року уточнив, посилаючись на слідуючи обставини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.03.1990 року. Право власності зареєстровано в КП «АБТІ» за реєстровим № 1876 від 04.04.1990 року. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді спірної квартири. Спадкоємцями за законом першої черги на спадкове майно після смерті [PERSON], померлої [INFO] є він - внук померлої. Інших спадкоємців за законом першої черги більше немає, оскільки її чоловік та його дід - [PERSON], помер ще [INFO], а її син та його батько - [PERSON], помер [INFO]. Він у встановлений законом шестимісячний строк після смерті баби звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а також на час відкриття спадщини мешкав разом з бабою в спірній квартирі. Крім того, 17.12.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого відповідач сплатила йому 35000, 00 грн. за купівлю квартири [ADDRESS]. В той же день він написав розписку про одержання грошей та передав [PERSON] правовстановлюючі документи та ключі від квартири. 16.06.2014 року вони вирішили посвідчити договір купівлі-продажу спірної квартири у нотаріуса, але їм було відмовлено, оскільки всі нотаріальні реєстри відключені і нотаріуси на даний час не мають можливості посвідчити договір. За таких обставин він звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати його спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], померлої [INFO]; визнати його таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті його баби, у вигляді спірної квартири; визнати за ним право власності в порядку спадкування на спірну квартиру; визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між ним та відповідачем; визнати за відповідачем право власності на спірну квартиру з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. У судовому засіданні позивач [PERSON] уточнений позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечували проти їх задоволення. Представник відповідача Виконавчого комітету Алчевської міської ради Луганської області - Підскальний Д.О., діючий на підставі довіреності від 03.07.2013 року, у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.1990 року, посвідченого Комунарською державною нотаріальною конторою Луганської області за реєстровим № 2-742, [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 13). Право власності належним чином зареєстровано в КП «АБТІ» за реєстровим № 1876 від 04.04.1990 року (а.с. 13 зворот). Згідно ст. 328 ЦК України право власності отримується на підставах, не заборонених законом. Право власності передбачається таким, що виникло правомірно, якщо інше прямо не виходить із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.07.1956 року міським бюро ЗАГС м. Алчевська Луганської області, матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16.10.2006 року головним управлінням ЗАГС Московської області Істринське управління ЗАГС відділ № 1, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.09.1984 року міським відділом ЗАГС м. Алчевська Луганської області, батьком позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с. 17). Ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що [PERSON] є сином [PERSON], померлого [INFO], та внуком [PERSON], яка померла [INFO], суд вважає за необхідне визнати його спадкоємцем за законом першої черги після смерті баби. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки [PERSON] проживав разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, суд вважає можливим визнати його таким, що прийняв спадщину у вигляді квартири [ADDRESS]. Суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] повністю володіє і користується набутим майном, його дії не суперечать закону, то згідно зі ст. 328 ЦК України за ним можливо визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. Судом встановлено, що 17.12.2013 року [PERSON], з одного боку, та [PERSON], в усній формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON], як продавець, передав у власність [PERSON], як покупцеві, правовстановлюючі документи та ключі від квартири, а остання у свою чергу сплатила вартість нерухомого майна у розмірі 35000 (тридцять п'ять тисяч) гривень, про що продавець написав розписку (а.с. 3). У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved