Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

23 квітня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить надати їй дозвіл на виготовлення в компетентних державних органах проїзних документів для виїзду за кордон сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], без згоди батька - [PERSON], до досягнення дітьми 16-ти річного віку, та надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO], та малолітній доньці - [PERSON], [INFO], на тимчасові в'їзди на територію проведення антитерористичної операції та виїзду/в'їзду з указаної території на територію України у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON], строком на три роки. Позов обґрунтований тим, що з 26.03.1999 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу у них народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З листопада 2014 року вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, шлюб між ними розірвано за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2017 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач з дітьми не спілкується, життям дітей не цікавиться, повністю ухилився від їх виховання. Вона позбавлена можливості отримати згоду батька дітей, оскільки знаходиться на тимчасово окупованій території, де не працюють нотаріуси для оформлення дозволу про виїзд дітей. У зв'язку з тим, що її син [PERSON], [INFO], має важке захворювання очей, яке сприяє втраті зору, та потребує постійного лікування, їй рекомендовано проходити оздоровлення у м. Одеса, де є спеціалізована клініка для дітей з важкими захворюваннями зору. Також її старший син - [PERSON], [INFO], навчається в Одеському національному морському університеті на першому курсі, та провідати його вона не має можливості, оскільки не може вивезти молодших дітей з зони АТО. Батько дітей в добровільному порядку відмовляється надати нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дітей за кордон, тому вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду кожен окремо заяви (а.с.20, 21), в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] на виклик в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області Карпушин В.С. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказуючи, що вирішення позову залишає на розсуд суду. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 26 березня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2017 року (а.с.9). Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Макіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції (а.с.10), та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.11), які мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Згідно з ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України). Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Відповідно до абзацу третього ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. У відповідності до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 (57-95-п) ( (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Підпунктом 2 пункту 4 Правил встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Частиною першою статті 3 Конвенції Про права дитини від 20.11.1989 року. ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що батьками дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Діти мешкають разом з матір'ю окремо від відповідача та знаходиться на її повному утриманні. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, інтереси позивача [PERSON] повністю відповідають інтересам її дітей [PERSON], [PERSON], оскільки діти мають бути забезпечені належними умовами виховання, розвитку, мати можливість на оздоровлення, навчання та відпочинку, зумовлених потребою нормального фізичного, духовного і морального розвитку. Оскільки стосунки з відповідачем позивач не підтримує, вона позбавлена можливості отримати добровільну згоду відповідача на виїзд/в'їзд на тимчасово непідконтрольну територію України з метою оздоровлення та відпочинку, тому суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги.

Outcome: approved