Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

23 вересня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з [PERSON] виплачені кошти з порушенням встановленого порядку як грошову компенсація за невикористані дні додаткової відпустки у сумі 39503,61 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що громадянин [PERSON] проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] НГУ, наказом командира частини [NUMBER] НГУ від 11.03.2019 №36 о/с відповідача з 10.04.2019 року було звільнено в запас Збройних Сил України у зв`язку з закінченням контракту військовослужбовця. Згідно витягу з наказу №81 від 10.04.2019 року [PERSON] був виключений із списку особового складу та всіх видів забезпечення із призначенням премії за період з 01.04.2019 року по 10.04.2019 року. Згідно витягу з наказу №139 від 25.06.2019 року, було доповнено п.п. 2.1 п. 2 Наказу №81 від 10.04.2019 року та зазначено про необхідність виплати коштів за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Згідно розрахунково-платіжної відомості відповідачу було нараховано та виплачено 39503,61 грн. З Південного територіального управління НГУ поступила вказівка повернути виплачені кошти у сумі 39503,61 грн. Позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути помилково сплачені йому кошти на що відповідач написав власноручно заяву згоду повернути отримані кошти, проте кошти відповідачем на момент звернення до суду не повернуті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.11.2019 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач та його представник повністю не визнають доводи в/ч [NUMBER] НГУ, викладені у позовній заяві про стягнення коштів, вважають їх незаконними та такими, що не ґрунтуються на будь-яких нормах матеріального права. Зазначив, що дійсно [PERSON] проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] НГУ. Наказом від 11.03.2019 року №36 [PERSON] було звільнено у запас Збройних сил України, у зв`язку із закінченням контракту. Згідно витягу з наказу №139 від 25.06.2019 року, було доповнено п.п. 2.1 п. 2 Наказу №81 від 10.04.2019 року та зазначено про необхідність виплати коштів за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Згідно розрахунково-платіжної відомості відповідачу було нараховано та виплачено 39503,61 грн. Таким чином згідно вимог діючого законодавства відповідачу були призначені та виплачені грошові кошти, як компенсація за невикористані 70 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій в сумі 39503,61 грн. У наказі №513 від 09.08.2019 року «Про повернення грошових коштів за додаткову відпустку учасникам бойових дій», який доданий до позовної заяви, зазначено, що у зв`язку з помилковою виплатою грошових коштів, зокрема відповідачу, наказується затвердити графік добровільного повернення грошових коштів на банківський рахунок військової частини. Проте позивачем не наведено жодних правових підстав для затвердження або обґрунтування факту помилковості виплати грошових коштів, як додаткову відпустку учасника бойових дій, що вбачається зі змісту наведеного наказу №513, так і змісту позовної заяви. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення вимог позову в повному обсязі. Суд, дослідив письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно даних трудової книжки серія [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] вбачається, що 26.06.2017 року його було зараховано до Військової частини [NUMBER] НГУ для проходження військової служби за контрактом; 10.04.2019 року звільнений з лав НГУ у зв`язку із закінченням строку дії контракту (наказ ком. в/ч [NUMBER] від 10.04.2019 року №81). [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія [NUMBER] виданим 26.05.2015 року Головним Управлінням Національної гвардії України. Відповідно до Витягу з Наказу від 10.04.2019 року №81 Командира військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України, виключено із списку особового складу та всіх видів забезпечення та зараховано до оперативного резерву першої черги військової частини [NUMBER] майора [PERSON] , заступника командира військової частини по роботі з особовим складом військової частини [NUMBER] , звільненого відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом КНГУ від 11.03.2019 №36 о/с, в Запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням контракту військовослужбовця з 10 квітня 2019 року (арк. справи 8) Витягом з Наказу №139 від 25.06.2019 року Командиру військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України (по стройовій частині) унесено доповнення до підпункту 2.1 пункту 2 наказу по стройовій частині від 10.04.2019 року №81 щодо включення із списків особового складу та всіх видів забезпечення та зарахування до оперативного резерву першої черги військової частини [NUMBER] майора [PERSON] доповнивши його в такій редакції: «Відповідно до пункту 12 статі 12 розділу ІІІ Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та розділу 31 пункту 3,4,5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС від 15.03.2018 року №200 виплатити за невикористані 70 календарних дні додаткової відпустки як учасник бойових дій» (арк. справи 9). З Розрахунково-платіжної відомості №1 на виплату грошового забезпечення вбачається, що [PERSON] нараховано компенсацію/відрахування за невикористану відпустку у сумі 39925,90 грн., перераховано на банк 39503,61 грн. (арк. справи 13). 09 серпня 2019 року Командиром військової частини [NUMBER] Національної Гвардії України видано Наказ №513 Про повернення грошових коштів за додаткову відпустку учасника бойових дій, зазначено, що у 2019 році при звільнені військовослужбовців Військової частини [NUMBER] НГУ було компенсовано грошові кошти за невикористані дні додаткової відпустки. У зв`язку з помилковими виплатами грошових коштів за додаткову відпустку учасникам бойових дій, зокрема майору [PERSON] наказ №139 від 25.06.2019 року (звільнений 10.04.2019) наказано: затвердити графік добровільного повернення грошових коштів на банківський рахунок Військової частини [NUMBER] НГУ відповідних сум, зокрема майор [PERSON] 39503,61 грн. (арк. справи 10). Додатком до Наказу КЧ в/ч [NUMBER] НГУ від 09.08.2019 №513 є Графік добровільного повернення грошових коштів на банківський рахунок військової частини [NUMBER] НГУ на 2019-2020 років. Так у даному графіку вказано, про те, що звільненні військовослужбовці, зокрема [PERSON] зобов`язався добровільно повернути отримані грошові кошти на банківський рахунок військової частини [NUMBER] НГУ (арк. справи 15). 08.08.2019 року за вих. №3/56/33-977 командир Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України звернувся з листом до [PERSON] по факту отримання ним грошових коштів у сумі 39503,61 грн, нарахованих по наказу №139 від 25.06.2019 року як компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, та просив помилково виплачені кошти у сумі 39503,61 грн. повернути для зарахування до Військової частини [NUMBER] НГУ (арк. справи 11). Відповідно до відповіді на лист за вих. № 3/56/33-977, вбачається, що [PERSON] згоден повернути отримані грошові кошти у сумі 39503,61 грн, як компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учасник бойових дій, та зазначив, що залишає за собою право на оскарження вищевказаних спірних дій до судових інстанцій згідно чинного законодавства (арк. справи 12). Спірні правовідносини регламентовані Законом України «Про відпустки» від 05.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон України «Про відпустки»), Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ(далі - Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій (ч.1\~ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України»). Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони (ч.2\~ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України»). Відповідно до пп.1 п.1\~ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~дія цього\~Закону\~поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Отже [PERSON] є особою на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з п.12 ч.1\~ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»\~учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. Статтею 4 Закону України «Про відпустки» встановлені види щорічних відпусток, а саме основна та додаткова, а також інші додаткові відпустки. Статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» встановлена додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності, зокрема, учасникам бойових дій додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік». Таким чином, відповідачу, який не використав щорічну додаткову відпустку, при його звільненні позивач повинен нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану відпустку. Верховний Суд у рішенні від 16.06.2019 року по справі №620/4218/18 зазначив, що відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації. Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 2015 року по 2019 рік. Велика Палата Верховного Суду постановою від 21.08.2019 року залишила без змін рішення Верховного Суду від 16.06.2019 року по зразковій справі №620/4218/18. У постанові ВП Верховного Суду від 21.08.2019 року також зазначено, що грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком. Враховуючи, що виплата [PERSON] грошових коштів ВЧ [NUMBER] НГУ у якості компенсації за невикористані дні додаткової відпустки є правомірною, позивачем не надано і судом не встановлено наявності належних та допустимих доказів, які б вказували на помилковість виплати грошових коштів відповідачу, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі\~статі 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 23 грудня 2019 року.

Outcome: approved