Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

21 червня 2016 року позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. 30 вересня 2016 року позивачка уточнила позовні вимоги та просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Одесі та стягнути аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму до повноліття починаючи від дня пред'явлення позову (а.с. 30-31). Мотивує вимоги тим, що з 10 серпня 2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 10 травня 2016 року розірваний. Мають доньку [PERSON], яка народилась [INFO] в місті Одесі. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться на ії утримані. Батько надав згоду на позбавлення батьківських прав, про що склав нотаріально посвідчену заяву. Сторони в судове засідання не з'явились. 08 грудня 2016 року представник позивачки звернулась до суду з заявою про розгляд справи за ії відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач був повідомлений про день, місце та час розгляду справи через оголошення у пресі. Суду надана його заява, яка посвідчена нотаріально, в якій просить судові органи розглядати справу за його відсутністю, надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - Органу опіка та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 10 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 10 травня 2016 року розірваний. Рішення набрало законної сили. [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON], про що свідчить актовий запис за № 574, здійснений Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Батьками дитини зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. 31 березня 2016 року [PERSON] повідомив та стверджує, добровільно та безумовно відмовляється від батьківських прав у відношень народженої [INFO] в місті Одесі його доньки [PERSON], що зареєстрована за адресою: [ADDRESS], висловлює згоду на позбавлення його батьківських прав. Він розуміє, що його донька може бути в подальшому всиновлена згідно діючого законодавства України, розуміє, що він не може відмінити цю відмову від батьківства після рішення суду, затверджуючи цю відмову.Зазначена заява [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайло І.І., реєстровий номер 182. В заяві зазначено, що він прочитав та зрозумів зміст вищезазначеної заяви та підписав розуміючи значення своїх дій. Просить судові органи розглядати справу за його відсутністю (а.с.15). 04 серпня 2016 року Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради наданий висновок про доцільність позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 34-35). Отже, в ході судового розгляду встановлено, що батько дитини ухиляється від здійснення батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, не здійснює матеріальне забезпечення. Вихованням дитини займається мати. Зазначеними діями відповідач порушує приписи сімейного законодавства, а отже відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, згідно якою передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по утриманню та наданню належних умов для виховання та утримання доньки знайшли свого підтвердження, тому для настання позитивного результату у долі дитини та з метою захисту ії прав та інтересів відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. При цьому, в порядку ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на її утримання щомісячно аліменти у розмірі по 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, чи зміни матеріального стану платника аліментів. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved