Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

22.01.2014 року [PERSON] звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - 18/25 частинами будинку [ADDRESS] вселення в зазначене приміщення, зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком та надати ключі позивачу від спірного будинку, свої позовні вимоги мотивувала тим, що в порушення ст. 156 ЖК України, вона не може користуватись спірним житловим приміщенням, оскільки після смерті батька - [PERSON] відповідач почала чинити перешкоди в користуванні житловим приміщенням: не пускає її та її малолітнього сина до спірного житла, змінила замки від вхідної двері та не надає ключі від неї. 24.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,свої позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] не проживає із сином з 2009 року без поважних причин, а тому вони, відповідно до ст.. 405 ЦК України втратили право на користування спірним житлом. Ухвалою Деснянського районного суду мі. Чернігова від 07 квітня 2014 року вказані справи об'єднані в одне провадження. Позивач та представник позивача в судовому засіданні 15.04.2014 року позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] просили відмовити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні 15.04.2014 року просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Після оголошеної перерви, представники сторін в судове засідання не з'явились, заяв з проханням продовжити перерву у зв'язку із їх неявкою до суду не подали, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе завершити розгляд справи без участі представників сторін, що не з'явилися. Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у м. Чернігові ради просив позовні вимоги щодо вселення в спірне житлове приміщення дитини задовольнити. Третя особа [PERSON] просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, а у задоволенні позову [PERSON] відмовити, оскільки їх спільне проживання неможливе. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником 18/25 часток будинку [ADDRESS] (а.с. 121-122). Відповідно до копії договору дарування частини житлового будинку від 05.08.2004 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником 2/25 часток будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 48-49). Відповідно до копії довідки вуличного комітету № 9 за № 240 від 14 грудня 2013 року, виданої [PERSON] вказано, що остання мешкає в [ADDRESS] За даною адресою також зареєстровані [PERSON]. Померлий [PERSON] проживав за цією адресою (а.с. 10).Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] 24.01.2009 року змінила прізвище на «[PERSON]» після державної реєстрації шлюбу з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до копії акту складеного сусідами [PERSON] та [PERSON] від 18.11.2013 року [PERSON] та її син [PERSON] не проживають з 2009 року за адресою: [ADDRESS]. Підписи сусідів [PERSON] та [PERSON] посвідчені головою вуличного комітету. (а.с. 40). В матеріалах справи містяться копії квитанції за сплату житлово-комунальних послуг (а.с. 12-15). Частина оригіналів цих квитанцій містяться у [PERSON], що підтверджує той факт, що саме вона сплачувала частину коштів за утримання помешкання за адресою: [ADDRESS] в період з 2012 по 2013 рік, що також опосередковано доводить те, що саме вона проживала у спірному будинку. Відповідно до наданих суду копій квитанцій (а.с. 43-45, 52) [PERSON] також сплачувала за житлово-комунальні послуги, крім того вона також користувалася пільгою по сплаті за житлово-комунальні послуги, що підтверджується копією повідомлення про надання субсидії № 005103 (а.с. 47). Між [PERSON] та [PERSON] на підґрунті спроб вселення останньої до помешкання за адресою: [ADDRESS] та спроб вивезти речі склалися неприязні стосунки, що підтверджується висновками перевірки ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 21.11.2012 року, 03.12.2013 року, (а.с. 9, 41) та поясненнями [PERSON], та [PERSON] що містяться в матеріалах перевірки № 36375 та № 35999, надісланих ЧМВ УМВС України в Чернігівській області на запит суду. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов квартири [ADDRESS], у вказаному приміщенні є всі необхідні умови для проживання, також в акті зазначено, що в будинку є водопостачання та водовідведення. Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON], 2009 року народження, який мешкає по [ADDRESS], в даному приміщенні є умови для проживання, однак зазначено, що в будинку відсутнє водовідведення, біля будинку знаходиться надвірний туалет, а також вказано в акті, що хлопчик не має окремого спального місця - спить разом з батьками. Акт складений 04.03.2014 року (а.с. 84) суд до уваги не приймає, оскільки згідно із наказом начальника відділу служби у справах дітей від 18.04.2014 року цей акт скасований. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] пояснили, що виїжджали за адресою: [ADDRESS] восени 2013 року за викликом [PERSON] та бачили, що її мати [PERSON] не пускала її до будинку, позивач просила віддати її речі, однак вона не віддала та сказала, щоб [PERSON] зверталась до суду. [PERSON] знаходилась в будинку, а позивач біля будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що до смерті батька [PERSON] все було добре, а після його смерті все змінилося: [PERSON] спалила під забором речі [PERSON], змінила замки в будинку, не пускає в будинок ні позивача, ні її дитину. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] не пускає в дім [PERSON], хоча раніше вони жили по [ADDRESS] також чув, що [PERSON] спалила речі [PERSON], пояснив, що [PERSON] із сім'єю жила і у них - по [ADDRESS], і на дачі - влітку, і в спірному будинку, в спірному будинку заготовлювала на зиму продукти, які виростила на дачі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач не проживає в спірному будинку з 2011 року, якійсь час в 2011 році проживала, а потім після конфлікту з матір'ю виїхала з будинку, її речей в будинку не було. Свідок також пояснила, що вона не є сусідкою [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що в 2009 році вони з позивачем жили в м. Києві, в 2011 році позивач із дитиною повернулась до будинку [ADDRESS] він до цього будинку приходив тільки ночувати, в 2011 - 2012 роках, після скандалу з матір'ю, яка виганяла позивача з дому, вони були змушені шукати квартиру. Постійно з 2012 році на вул. Сосницькій не проживали, однак через 2 - 3 дні приходили в цей будинок, перебували там, ночували в ньому, проживали з 2012 року то по [ADDRESS], влітку - на дачі влітку, то по вул.. [ADDRESS] Десь з осені минулого року [PERSON] не проживає в будинку по [ADDRESS] через те, що її не пускає відповідач, з приводу чого викликали наряд міліції. Допитана в якості свідка позивач пояснила, що в 2011 році вона повернулась з речами та дитиною додому, проживала в кімнаті в цьому будинку, в якій була шафа, ліжко, в будинку і на даний час знаходиться її пральна машинка, яку відповідач не повернула, також в будинку знаходяться дитячі ходулі. Суд критично ставить до показань свідка [PERSON], оскільки вона надала свідчення, що у позивача дівчинка, що не відповідає дійсності, оскільки у [PERSON] - син [PERSON], з цього суд робить висновок про необізнаність свідка і стосовно проживання в даному будинку цих осіб. Також суд критично ставиться до письмового доказу акту від 18.11.2013 року щодо не проживання в спірному будинку позивача із дитиною з 2009 року, оскільки із пояснень відповідача слідує, що в 2011 році, [PERSON] заселилась із речами до спірного будинку та проживала в ньому. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, не підлягають доказуванню. Отже в 2011 році строк відсутності позивача більше одного року в спірному будинку перервався, оскільки вона вселилась і почала проживати в ньому. Крім того, судом було задоволено клопотання про допит свідків, які підписували акт від 18.11.2013 року, в судове засідання вони не з'вились, відповідач не наполягала на повторному їх виклику та пояснила, що свідки не бажають давати свідчення в суді. Також позивачем доведено наявність її речей в спірному житловому, а саме: пральної машинки, наявність цієї машинки в спірному будинку підтвердила і відповідач, лише заперечувала, що вона належить позивачу, оскільки вважає, що нова пральна машинка була куплена у зв'язку із тим, що позивач зламала пральну машинку, яка належала третій особі. Однак її твердження спростовуються замовленням на доставку № 01001432 від 13 січня 2011 року, покупцем пральної машинки зазначена саме [PERSON], а адресу доставки - [ADDRESS] що також опосередковано підтверджує і факт проживання позивача за спірною адресою в цей час. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки наявність перешкод в користуванні, заміна замків в спірному будинку та наявність підстав для користування нею в даному житловому приміщенні підтверджено належними та допустимими доказами, вона не втратила зв'язку із спірним житловим приміщенням, а у задоволенні позову [PERSON] належить відмовити, через те, що вона не довела відсутність понад рік [PERSON] у спірному приміщенні з 2011 року

Outcome: approved