Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

23 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.12.2004 року. Від спільного шлюбу дітей у них немає. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства понад чотири роки. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у позовній заяві вона просить справу розглянути без її участі, оскільки на даний час перебуває за кордоном. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 23.06.2015 у заяві від 11.03.2015 справу просить розглянути без позивача та її представника, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 16, 18). Відповідач [PERSON] у судові засідання двічі не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.12.2004 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу дітей у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Разом сторони не проживають, шлюбні відносини між ними припинились понад чотири роки тому. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved