Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

23 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбні з 20.09.2013 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2018 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею за межами країни. Відповідач не спілкується з дитиною, не підтримує жодних стосунків з ним. Також відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, сума боргу станом на 01.01.2021складає 80423,70 грн. Вважає, що відповідач не займається вихованням та утриманням дитини, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає, що позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Крім того, зазначив, що дитина не проживає разом з ним з 2017 року, з дитиною не спілкується. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані: батько- [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2015(а.с.7). Відповідно до судового наказу виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 05 грудня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Відповідно до довідки Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 12.02.2021 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 складає 80423,70 грн. (а.с.11). [PERSON] надав згоду на виїзд за кордон України до Республіки Польщі та інших країн Шенгенської угоди, з метою проживання в Республіці Польщі, період з 30.10.2018 по 30.10.2023, його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з правом отримання дозволу на проживання в Республіці Польщі, що підтверджується заявою [PERSON] від 30.10.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Я.О. (а.с.12). [PERSON] , який народився [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) з 12.11.2018 та може продовжити навчання в дитячому садку до 31.12.2011 відповідно до бажання батьків (а.с.14). [PERSON] , [INFO] спостерігався лікарем-психіатром з 1996 року з приводу легкої розумової відсталості. У 2014 році рішенням ЛКК знятий з обліку внаслідок тривалого незвернення, що підтверджується довідкою №4758 від 20.05.2021 КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» (а.с.51). Рішенням Покровської районної в місті ради виконавчого комітету №312 від 03.06.2021 затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.52). Виконкомом Покровської районної у місті Кривому Розі ради було надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батько працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина (пояснення від 09.04.2021), не спілкується із дитиною, оскільки його колишня дружина з сином перебувають за кордоном (а.с. 53-54). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, до суду наданий висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, з яким суд не погоджується, оскільки відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, пояснив, що позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам його дитини. За таких встановлених обставин, враховуючи права і інтереси дитини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved