Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

22.02.2018 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом сторони) на утримання сина [PERSON], визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2014, з 650 грн. до 1500 грн. Позов обґрунтований тим, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення розвитку дитини, оскільки після ухвалення вищевказаного рішення суду змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, а відповідач, окрім сплати аліментів, ніякої іншої допомоги сину не надає. У строк, встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі, від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він виклав заперечення проти позову. Однак зважаючи на те, що відзив не підписаний відповідачем та відсутні підтвердження надсилання його копії і копій доданих до нього доказів позивачу, суд не бере до уваги пояснення, викладені відповідачем у відзиві, та надані ним докази, і вирішує справу на підставі пояснень та доказів позивача. Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. З 03.09.2004 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син [PERSON], [INFO] Рішенням суду від 14.05.2013 шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір'ю і перебуває на її утриманні. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.03.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 650 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2013, до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи конкретний розмір аліментних зобов'язань відповідача суд взяв до уваги, зокрема, його офіційний статус безробітного, розмір отримуваної допомоги по безробіттю, відсутність доказів отримання інших доходів, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який на той час становив 1286 грн. та законодавчий припис, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже за змістом цієї правової норми умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається, зокрема, на законодавчу зміну мінімального розміру аліментів. Так, дійсно законом від 17.05.2017 № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України були внесені зміни, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Впродовж 2015-2017 років прожитковий мінімум для дітей поступово збільшувався, а Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01.01.2018 - 1860 грн., з 01.07.2018- 1944 грн., з 01.12.2018 - 2027 грн. Відтак на час розгляду справи в суді визначений положеннями сімейного законодавства мінімальний розмір аліментів на сина сторін [PERSON] не може бути меншим від 972 грн., а з 01.12.2018 цей розмір зросте до 1013,50 грн. Проте зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, не може бути підставою для задоволення вимог про збільшення аліментів, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням, а отже питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів. Окрім наведених законодавчих змін як на підставу своїх вимог позивач посилається також на те, що визначений судом розмір аліментів на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення потреб дитини. Ці доводи позивача суд вважає такими, що заслуговують на увагу з тих підстав, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів сину сторін було 6 років, а зараз він має повних 11 років, а відтак забезпечення його фізичного існування і гармонійного розвитку потребує значно більше коштів ніж тоді, коли йому було 6 років. Окрім того внаслідок несприятливої економічної ситуації та інфляційних процесів за останні чотири роки вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позивача про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем, для утримання дитини. За приписом ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом… . Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення національного та міжнародного сімейного законодавства, суд вбачає підстави для збільшення розміру аліментних зобов'язань [PERSON] на утримання сина [PERSON] і вважає цілком обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн., що становить приблизно шосту частину статистично визначеної середньої заробітної плати працівника у Київській області (за місцем проживання відповідача) за травень 2018 р. (8783 грн.). Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved