Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

21 червня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла позовна заява від [PERSON] в якій вона просить зобовязати [PERSON] оформити та підписати із нею нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки із кадастровим номером 5123781300:01:001:0350 (Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області) та здійснити державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку. Позивачка [PERSON] стверджує, що вона неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з вимогою виконати умови договору, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, зазначені ділянки вибули з її володіння та користування з 01.11.2008 року право власності на них фактично набула [PERSON], однак відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється. Ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору призвело до негативного висновку Громадської ради доброчесності відносно чоловіка [PERSON], через формальне перебування у її власності зазначених вище ділянок. У подальшому це стало підставою для вибуття [PERSON] з конкурсу на посаду судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Крім того, це накладає на [PERSON] обовязок декларувати зазначену ділянку та, окрім цього, сплачувати обовязкові платежі у вигляді податку на землю, яка фактично їй не належить, тому її законний інтерес полягає у правовій визначеності щодо обсягу належного їй майна. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи . Третя особа [PERSON] проти позову [PERSON] не заперечувала. Водночас [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], [PERSON] та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на вищенаведену земельну ділянку. Свої вимоги мотивувала тим,що вона фактично надала грошову суму у розмірі 2000 доларів США для придбання земельної ділянки [PERSON], та, згідно домовленостей між ними, у подальшому вона була зобовязана переоформити їх на її імя, проте до сьогоднішнього дня ухиляється від вчинення таких дій. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. [PERSON] позов [PERSON] визнала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. Розглянувши подані позови, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] із одночасною відмовою у задоволенні позову [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до п. (а) ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 620 ЦК України, у разі не виконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України, згідно яких, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Так судом встановлено, що 01 вересня 2007 року між [PERSON] як продавцем та [PERSON] як покупцем було укладено договір купівлі-продажу щодо належної [PERSON] земельної ділянки, а саме: із кадастровим номером 5123781300:01:001:0350 (Дальницька сільська рада Овідіопольського району Одеської області). Грошову суму у розмірі 2000 (двох тисяч) доларів США для придбання земельної ділянки [PERSON] фактично надала [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), та, згідно домовленостей між [PERSON] та [PERSON], у подальшому [PERSON] була зобовязана переоформити їх на імя [PERSON] У звязку із відсутністю у [PERSON] на час укладення договору державних актів на право власності на дану земельну ділянку даний правочин був оформлений у вигляді розписки про отримання [PERSON] зазначених грошових коштів і зобовязання оформити договір у письмовій формі із нотаріальним посвідченням після отримання державного акту 03.09.2007 року відповідно [PERSON] було отримано державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку серії ЯЕ № 663119 на ділянку із кадастровим номером 5123781300:01:001:0350. 01.11.2008 року [PERSON], за домовленістю із [PERSON], в якості підтвердження отримання повної суми за угодою, передала останній зазначений державний акт, про що було складено розписку. Судом встановлено, що [PERSON] передала зазначену вище земельну ділянку в повне володіння та користування [PERSON] 01.11.2008 року, при цьому вважаючи, що передала її у власність, та з тих пір нею не користувалась та не володіла. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, зазначена ділянка вибула з власності [PERSON] і з 01.11.2008 року право власності на неї фактично набула відповідач [PERSON], проте до сьогоднішнього дня остання ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Крім того, встановлено, що і [PERSON] з [PERSON] домовилися щодо усіх істотних умов договору як, відповідно боржник та кредитор, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме наявністю оригіналів правоустановчих документів Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 663119, копія якого 07 грудня 2017 року була нотаріально засвідчена позивачкою [PERSON], замовлення з боку [PERSON] нормативно грошової оцінки земельної ділянки, проте до сьогоднішнього дня [PERSON] ухиляється від передачі земельної ділянки [PERSON] В ході судового розгляду з боку сторін свідчення, що вказане нерухоме майно раніше нікому другому не продані, не подаровані, іншим способом не відчужені, в оренду не здані, під заставою та забороною не перебувають, судового спору щодо них, а також прав у третіх осіб не має, обмеження на використання земельних ділянок відсутні та земельні сервітути щодо них не встановлені, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2017 року. Суд приймає розписку від 10.10.2010 року в якості належного та допустимого доказу виникнення цивільно-правових відносин між сторонами щодо купівлі-продажу земельної ділянки та боргового зобовязання, так як усі сторони дані факти жодним чином не спростовували та, більш того, в судовому засіданні підтвердили вказані обставини, з будь-якими клопотаннями щодо призначення судової почеркознавчої експертизи та (або) експертизи документу тощо до суду не звертались, а суд, враховуючи диспозитивність цивільного процесу, позбавлений права самостійно, за власною ініціативою, збирати докази. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи думку сторін, приходить до висновку, що в справі у достатньому обсязі наявні належні та допустимі докази для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] як кредитором права власності на земельну ділянку, які фактично вибули з власності [PERSON] та повинні були бути передані кредитору боржником [PERSON] При цьому, враховуючи те, що [PERSON] заявлено таку позовну вимогу, як зобовязання [PERSON] вчинити дії, а саме оформити та підписати із нею нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки та здійснити державну реєстрацію права власності на неї, суд вважає, що визнання права власності за [PERSON], яка не була стороною правочину між [PERSON] та [PERSON], буде, відповідно до ст. 16 ЦК України, належним та ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів як [PERSON], так і [PERSON], оскільки в такому разі необхідність виконання будь-яких дій з боку [PERSON] відпаде. Таким чином у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, однак не за їх безпідставністю, а на підставі принципу доцільності правозастосування у цивільному судочинстві при задоволенні позовних вимог [PERSON] При поданні позову сторони сплатили судовий збір в повному обсягу, спору щодо сплати судового збору не має, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved