Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

22 травня 2019 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні обгрунтовує тим, що 04 липня 2018 року позивач [PERSON] надала в позику відповідачу кошти в сумі 130 000 грн. на умовах повернення боргу в строк до 31.12.2018 року, про що [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчену заяву. Зазначає, що починаючи з 31 грудня 2018 року по теперішній час [PERSON] неодноразово зверталась до [PERSON] із проханням повернути борг, однак відповідач не реагує на її прохання, останнім часом уникає спілкування з нею, що свідчить про уникнення відповідача від повернення боргу. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Андріянова О.В. від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. (а.с.15-16). 30 липня 2019 року, у вказаній цивільній справі, за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, проведено повторний автоматизований розподіл справи та визначено іншого суддю.(а.с.19). Ухвалою судді Макарової Ю.І. від 07 серпня 2019 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення позики. Призначено справу до першого судового засідання у відкритому судовому засіданні. (а.с.23-24). 01 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву в якій представник просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та визнати договір позики від 04.07.2018 недійсним посилаючись на те, що відповідач не отримував грошових коштів в борг від позивача [PERSON] , а нотаріально посвідчена заява була ним підписана під тиском невідомих йому осіб, які є знайомими позивача, з підстав чого він звертався до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою 11.07.2018. Зазначає, що правочин не був спрямований на настання реальних наслідків, а тому є фіктивним. Вказує на те, що в заяві до поліції він зазначив, що [PERSON] має відносно нього неприязні стосунки з невідомих йому причин. В березні 2018 року сусід познайомив його із [PERSON] Він неодноразово проводив у неї час, купував продукти. Потім [PERSON] попрохала його доглянути за квітами в період її відсутності в місті. 28.03.2018 року він був разом із його знайомим [PERSON] . Вони пішли з квартири [PERSON] о 16 год. 30 хв. 28.03.2018 року вони ходили до квартири [PERSON] за його зарядним пристроєм до телефону. 29.03.2018 року також вони були в квартирі, грошей у позивачки не брав. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, визначених у позовні заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Представник відповідача пояснив, що відповідач [PERSON] грошові кошти від позивача не отримував, заява написана під тиском. Відповідач пояснив, що у нього були власні грошові кошти. У березні 2018 року заявниця викликала поліцію з приводу зникнення у неї грошових коштів, стверджувала, що саме відповідачем викрадено у неї гроші. Відповідач вказує на те, що він разом із товаришами були в квартирі позивача, через деякий час він пішов в гараж. Близько 20 год. 00 хв. він повернувся до квартири позивача, там був Сулімов із позивачем. Пішли з квартири позивача близько 22 год. 00 хв. У нотаріуса ніякої заяви він не підписував. З приводу підробки заяви він звертався до поліції. В судовому засіданні в якості свідків за клопотання представника позивача допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду засвідчила, що в липні 2018 року їй повідомила позивач [PERSON] , що [PERSON] просить у неї позичити грошові кошти в розмірі 130 000 грн. і попросила її бути свідком при передачі грошей на що вона погодилась. Вони пішли до нотаріуса Соломоненко, яка повідомила, що їй свідки не потрібні. Свідок зазначила, що вона чекала в коридорі у нотаріуса і бачила як [PERSON] передала грошові кошти в сумі 130 000 грн. [PERSON] , що гроші передавала до кінця року. Також в приміщенні нотаріальної контори був присутнім молодий чоловік, якого вона не знає. Свідок [PERSON] суду засвідчив, що позивач, яка є подругою його бабусі попрохала відвезти її до нотаріуса, оскільки у неї була велика сума грошей для передачі в борг гр. [PERSON] , а саме 130 000 грн. У визначений день, точну дату не памятає він підвіз позивача до нотаріуса, з нею зайшов до приміщення нотаріальної контори, де бачив, як відповідач отримав кошти в сумі 130000грн. В приміщенні знаходилась ще одна жінка. Документи стосовно передачі грошових коштів оформлював нотаріус. Позивач сказала, що відповідач є її знайомим і у нього є депозит, тому вона надала гроші в заставу депозитного вкладу. Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт наявності у нього строкового депозитного рахунку до грудня 2018 року. Позивач та його представник не заперечували вказану обставину. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку,що встановлені договором. Відповідно до копії заяви [PERSON] від 04 липня 2018 року посвідченої приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 662, [PERSON] , [INFO] , повідомив компетентні органи про те, що 04.07.2018 року одержав від гр. [PERSON] , [INFO] , гроші в сумі 130 000 грн., із строком виплати боргу до 31.12.2018 року. (а.с.6). Представником відповідача долучено до матеріалів справи розписку від 02.04.2018 року [PERSON] , про те, що [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 800 доларів США або 21 080 грн. та 5920 грн. 02 квітня 2018 року, (а.с.39), оригінал розписки суду для огляду надано не було. Із талону-повідомлення від 11.07.2018 року не вбачається, що саме [PERSON] звернувся до Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області з повідомленням про вчинений злочин та якого змісту дане повідомлення. Також, із наданої суду копії талону не вбачається, що в провадженні Світловодського ВП ГУНП зареєстроване відповідне кримінальне провадження за заявою [PERSON] (а.с.40). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з приписів статті 77 ЦПК України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відтак, суд не бере до уваги розписку від 02.04.2018 року [PERSON] , як таку, що не стосується предмета доказування. Суд не бере до уваги надану представником інформацію, (а.с.41), щодо користування банківськими послугами відповідачем, оскільки із її змісту не вбачається, хто саме є користувачем банківських послуг, а також користувачем якого саме банку. Та обставина, що відповідач [PERSON] мав депозитний строковий рахунок зі строком дії до грудня 2018 року сторонами не оспорювалась, відповідно в силу статті 82 ЦПК доказуванню не підлягає. За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача [PERSON] на те, що він 04.07.2018 підписав у нотаріуса заяву про отримання від позивача грошових коштів у борг під тиском невідомих осіб, які є знайомими позивача, не підтверджені жодними доказами. Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що заява [PERSON] від 04.07.2018 року про отримання ним в борг у [PERSON] грошових коштів в розмірі 130 000 грн. була укладена не добровільно, та мали місце при її підписанні обман, насильство, тяжкі обставини. Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] 04.07.2018 року взяв у [PERSON] у борг кошти у розмірі 130 000 гривень, які він повинен був повернути до 31.12.2018 року, однак, на час розгляду справи судом свої зобов`язання за даним договором не виконав. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за вищевказаним договором позики у сумі 130 000 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1300 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved