Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

23.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким визнати дачний будинок, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 5, ділянка № 7 та складається з дачного будинку літ. «А». загальною площею 259,8 кв.м., гаражу літ. «В», сторожки літ. «Б», навісу літ. «Г» та земельну ділянку площею 0,0600 га для дачного будівництва, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 5 ділянка № 7 особистою приватною власністю [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Свої вимоги мотивує тим, що він,04.07.2002 року до шлюбу з відповідачкою придбав за власні кошти земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Ялинкова, 5 ділянка № 7, на якій побудував будинок. Позивач зазначає, що всі будівельні роботи він проводив за свої особисті кошти, однак свідоцтво про право власності було отримано ним під час перебування у шлюбі, у звязку з чим у теперішній час у нього з відповідачкою виникають непорозуміння з приводу вищевказаного домоволодіння. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] у судове засідання зявилась, позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також додатково надала суду технічний паспорт на спірне дачне будівництво від 15.09.2004 року, в якому вже були відображені усі будівлі, що наявні на теперішній час. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про, час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, надала нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнала в повному обсязі, проти його задоволення не заперечувала, розгляд справи просила провести без її присутності. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої надійшло повідомлення про причини неявки, та яка визнала позов у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( дошлюбне прізвище Завала) [PERSON] про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1107. 24 липня 2002 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до п. 1 якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку, розташовану за адресою м. Одеса, Київський район, вул.. Ялинкова, під № 5 ділянка під № 7, надану для дачного будівництва, площею 0, 0600 га, з них ріллі 0,0600 га, що належить продавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Одеською міською радою народних депутатів 30.07.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 808/5622. На підставі вказаного договору [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1877/7349. 12 червня 2007 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на дачні будівлі, які розташовані за адресою м. Одеса, вул. Ялинкова, 5 діл. 7, та в цілому складається з будинку літ «А», загальною площею 259, 8 кв.м., гаражу літ «В». сторожки літ. «Б», навісу літ «Г», відображених у технічному паспорті від 15.09.2004 року. Як пояснює позивач у своїй позовній заяві, будівництво вищевказаного житлового будинку здійснювалося ним виключно за власні заощадження, що підтверджується технічним паспортом від 15.09.2004 року, з якого вбачається існування усіх приміщень та споруд спірної дачної будівлі. Відповідно до ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадку спадкування; майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно ст.331 ч.1 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила(створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою. Таким чином, враховуючи, що придбане та побудоване позивачем за особисті кошти нерухоме майно, отже позивач набув право особистої власності на цю річ. При ухваленні рішення суд приймає до уваги те, що відповідач по справі позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги відсутність будь-яких заборон (іпотек, арештів тощо) щодо спірного нерухомого майна. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Outcome: approved