overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло. З заяви поданої заявником, [PERSON] вбачається, що їй та її чоловікові [PERSON], а також її донькам [PERSON] і [PERSON] належить на праві приватної власності в рівних частках квартира [ADDRESS], даний факт підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.12.1993 року. Однак в даному свідоцтві про право власності на житло при його заповнені було допущено помилку, а саме: її ім'я та по-батькові зазначено не правильно [PERSON] замість [PERSON], а [PERSON] замість [PERSON]. Встановити вказаний факт іншим шляхом, крім судового порядку, не може. Згідно паспортних даних та свідоцтва про народження стверджується, що вона є [PERSON]. Довідкою виданою виконавчим комітетом Галицької міської ради за № 291 від 19.02.2015 року стверджується, що [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина квартири [ADDRESS]. Заявник в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви заявником, [PERSON] заявлені вимоги підтримує повністю з викладених у заяві підстав і просить справу розглянути без її участі, заяву задоволити (а.с.14). Зацікавлені особи в судове засідання не з'явилися попередньо надіслали заяви в яких не заперечують проти заявлених вимог [PERSON] і просять справу розглядати у їх відсутності (а.с.15-17,21). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положення цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає повністю до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло виданого від 20.12.1993 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім'ї, зокрема [PERSON], якої ім'я та по-батькові зазначено неправильно, а саме [PERSON] замість [PERSON] (а.с.8). Копіями паспорта та свідоцтва про народження та про одруження [PERSON] вбачається, що видані вони на ім'я [PERSON] (а.с.5-7). З довідки № 231 виданої виконавчим комітетом Галицької міської ради від 19.02.2015 року стверджується, що [PERSON] належить на праві власності 1/4 частина квартири [ADDRESS] (а.с.9). За наведених вище обставин і доказів суд вважає, що заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2013 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №77. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили на початку 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Судом встановлено, що з 21.03.2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.4. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.5. Шлюбні відносини припинили на початку 2014 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чином позов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 гривень ,щомісячно і до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги за тим, що батько дитини - відповідач по справі [PERSON] матеріальної допомоги на утримання їхньої доньки не надає, таким чином угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач в даний час працює по угодах, інших стягнень за виконавчими листами немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та вимагала щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 500 гривень, щомісячно, до досягнення донькою повноліття, оскільки в даний час вона не працює , а також просила стягнути з відповідача на її користь 400 гривень - судові витрати по оплаті послуг адвоката. Представник позивачки адвокат Любарський С.М. в судовому засіданні просив позовні вимоги позивачки [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , про день слухання справи був повідомлений належним чином та направив до суду свою заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів - не заперечував, в частині витрат по оплаті послуг адвокат заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити частково з таких міркувань. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Беззаперечно доведено, що [PERSON],[INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO] ,яка знаходиться на утриманні своєї матері. Відповідач працю по угодах, має мінливий, нерегулярний дохід. Зазначені правовідносини регулюються: - ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; - ч.1 ст.184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, яку суд визначає з урахуванням майнового стану, а також виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості., а також документально підтверджені судові витрати позивачки в сумі 400 гривень, по оплаті послуг адвоката Також необхідно стягнути з відповідача на користь держави 243 гривні 60 коп. судові витраті по оплаті судового збору, відповідно до ст. 88 КПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

23.02. 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, який було уточнено, та остаточно позивач просила розірвати шлюб з [PERSON] посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, він не працював, матеріально родину не забезпечував, вихованням дитини не займався. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, представник надав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином - через оголошення у пресі, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції 03.10.2008 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO] Спільне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з вересня 2010 р. спільне господарство сторони не ведуть. 23.01.2015 р. рішенням Московського районного суду м. Харкова [PERSON] визнаний безвісно відсутним з 2010 р. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду із цим позовом посилаючись на те, що з 06.07.2010 до 03.11.2014 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сама виховує і утримує дочку, а оскільки їй одній важко забезпечити дівчинку всім необхідним, то змушена вимагати стягнення аліментів із батька дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] показав, що в міру можливості добровільно надавав утримання дитині шляхом здійснення переказів на особовий рахунок позивачки, про що вона зазначає у позовній заяві, проте не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу). Дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним: Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Ст.180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності із долученим до справи свідоцтвом про народження (а.с. 7) сторони зареєстровані батьками [PERSON], [INFO], яка згідно довідки виконкому Новоміської сільської ради № 83 від 06.02.2015 року проживає з матір'ю [PERSON] у селі Комаровичі Старосамбірського району і перебуває на її утриманні. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], вона з липня 2010 року не працює, доходів та власного житла не має, проживає по [ADDRESS] у будинку своїх батьків [PERSON] та [PERSON], які ведуть невеличке підсобне господарство. Наведені докази дають підстави вважати, що позивач є малозабезпеченою, а отже очевидно, що їй важко самій утримувати дитину, тобто вона доказала своє право на стягнення аліментів із відповідача. Ст.181 СК України встановлений такий спосіб виконання батьками обов'язку по утриманню дитини як присудження аліментів у частці від заробітку (доходу) матері чи батька, а відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON], [INFO], отже молодий, здоровий; має дохід у відповідності з долученим до справи цивільно-правовим договором у розмірі 1550 гривень на місяць; згідний, а отже і може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. А тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

23.02.2015 року [PERSON] звернулася з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Посилається на те, що вона 10 грудня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року припинили шлюбні відносини. Шлюбні відносини не склалися з причини, що постійно виникали сварки на грунті сімейно - побутових проблем, несумісність характерів, різних поглядів на сімейне життя, в результаті чого втратили почуття кохання та поваги один до одного. Спір щодо розподілу спільного майна немає. Дитина проживає з матір'ю. Позивачем до суду була надана заява, в якій вона просить справу розглянути без неї, позов підтримує, на його задоволенні наполягає. [PERSON] не виявила бажання на зміну прізвища після розірвання шлюбу. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи чи про розгляд справи у його відсутність суду не надав. На підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст. ст. 110, 112 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Судом встановлено, що сторони з 10 грудня 2008 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Шлюбні відносини припиненні з серпня 2013 року. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. За домовленістю дитина після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Позивачка наполягає на розірвані шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

23.02.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи [PERSON], тітки заявника, недієздатною. У заяві посилався на те, що вказана особа внаслідок свого захворювання не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, що підтверджується документами медичного характеру, та потребує опіки. Також просив призначити себе опікуном над [PERSON] У судове засідання заявник не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав в повному обсязі. Від представника заінтересованої особи, надійшла заява про слухання справи без їхнього представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 267 від 09.12.2015 року, проведеної на підставі ухвали суду від 23.03.2015 Комунальної установи Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради встановлено, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдальної. За своїм психічним станом на цей час піддослідна не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зазначені вимоги містить і ч. 1 ст. 60 ЦК України визначаючи, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради від 13.03.2015 р. вказаний орган просить призначити заявника [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO] З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені вимоги заявника, щодо визнання [PERSON] недієздатною особою та призначення його опікуном підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно п.9 ч.2 ст.3 Закону України Про судовий збір, в редакції, чинній на час відкриття провадження у справі, судовий збір не справляється за подання заяви про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

23.02.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту що має юридичне значення, заінтересована особа: управління Пенсійного фонду України в Новотроїцькому районі Херсонської області, мотивуючи свої вимоги тим, що після укладення шлюбу з [PERSON] 02.03.1991 року їй було присвоєно прізвище «[PERSON]», проте паспорт вона не змінила і залишилась на прізвищі «[PERSON]». [INFO] року її чоловік [PERSON], який мав статус ветерана війни, помер і заявниці 19.02.1999 року було видане посвідчення «Член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни» на ім'я [PERSON]. При зверненні до управління соціального захисту населення Новотроїцької райдержадміністрації щодо встановлення статусу «Член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни» було встановлено, що громадянці [PERSON] управління не може видати нове посвідчення, оскільки у свідоцтві про одруження заявниці присвоєно прізвище [PERSON] і 19.02.1999 року було видане посвідчення «Член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни» на прізвище [PERSON] Заявник просить встановити факт, що посвідчення «Член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни» серії [NUMBER] видане на ім'я [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 02.03.1991 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 31.01.2003 [PERSON] помер [INFO] року. Як вбачається з копії довідки № 21 від 03.12.1993 року відділу соціального забезпечення Новотроїцької районної державної адміністрації Херсонської області, [PERSON], який помер [INFO] року, був інвалідом Великої Вітчизняної війни. Відповідно до копії посвідчення члена сім'ї загиблого серії [NUMBER], воно було видане 19.02.1999 року на ім'я [PERSON]. Таким чином, згідно матеріалів справи, суд приходить до висновку, що посвідчення «Член сім'ї загиблого (померлого) ветерана війни» серії [NUMBER] видане 19.02.1999 року на ім'я [PERSON] дійсно належить [PERSON]. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

23.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1954р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 20.02.2015 р. о 10 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - заперечував проти задоволення, заяви зазначив, що відсутні підстави. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, потребує подальшого лікування в умовах психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 20.02.2015 р. о 10 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локотош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний по відношенню до батька, висловлює маячні ідеї. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Разом з тим, в судовому засіданні заінтересована особа пояснив, що не несе небезпеку і здатний сам себе обслуговувати. Був конфлікт з батьком щодо спадщини. В момент надання пояснень, [PERSON] не виявляв явної неадекватності, поводив себе спокійно, чітко висловлював свою думку. В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що [PERSON] є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

23.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1961 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.02.2015 р. о 12 год. 23 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечував, зазначив, що потребує стаціонарного лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.02.2015 р. о 12 год. 23 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свірін лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий агресивний у поведінці, неадекватний, не їсть, не спить. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved