Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

22 січня 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , від імені та інтересах якої діє адвокат Бєлоусов С.Г., про встановлення факту народження дитини, у якій заявниця зазначає, що\~перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу [INFO] в медичному закладі «Донецький Республіканський центр охорони материнства та дитинства» вона народила дитину\~ хлопчина, якому дали ім`я Глєб. У зв`язку з тим, що вказана територія тимчасово непідконтрольна Україні внаслідок окупації, заявниця не може зареєструвати в органах РАЦС народження дитини та отримати належне свідоцтво. Наявне у неї медичне свідоцтво про народження дитини № 1937, видане закладом охорони здоров`я на окупованій території, та свідоцтво про народження, видане Ленінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції, є недійсними та не створюють правових наслідків. У Костянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у проведенні\~\~реєстрації народження її дитини за таких умов було відмовлено. З метою отримання свідоцтва про народження дитини державного зразка заявниця просить суд встановити факт народження дитини чоловічої статі\~ [PERSON] , [INFO] в м. Донецьк Донецької області, Україна, батьками якого являються [PERSON] і [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представником [PERSON] який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявника. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З`ясувавши позицію заявника, представника заявника, дослідивши\~\~обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі\~смерті батьків\~або в\~разі якщо\~вони з\~інших причин\~не можуть\~зареєструвати народження\~дитини,\~державна реєстрація\~проводиться за\~заявою родичів,\~інших осіб,\~уповноваженого представника\~закладу охорони\~здоров`я,\~в якому\~народилася дитина\~чи в\~якому вона\~перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою\~постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. В силу ч.ч. 1, 3\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Судовим розглядом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15), [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 08 червня 2018 року у Виконавчому комітеті Курахівської міської ради Мар*їнського району Донецької області, актовий запис № 47. [INFO] о 15 годині 50 хвилин в медичному закладі «Донецький Республіканський центр охорони материнства та дитинства» [PERSON] .В. народила дитину\~ хлопчика, вагою 3350 г, про що одержала медичне свідоцтво про народження дитини № 1937 (а.с. 16). На підставі вказаного медичного свідоцтва батьками дитини одержано свідоцтво про народження дитини, видане 25 грудня 2019 року Ленінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції (а.с. 17). При цьому, оскільки документи, що підтверджують факт народження дитини, видані медичним закладом та реєстраційним органом на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, вони є недійними і не створюють правових наслідків відповідно до\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». \~З метою реєстрації факту народження дитини отримання свідоцтва про народження дитини, представник заявника звернувся до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Однак у реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини у [PERSON] йому було відмовлено на підставі невідповідності медичних документів про народження дитини встановленим вимогам законодавства України, що вбачається із відмови у проведенні державної реєстрації народження № 16.19-36-40 від 21 січня 2020 року (а.с. 18). Судом оглянуто надану заявником на підтвердження своїх вимог копію обмінної карти пологового будинку (а.с. 19-26), роздруківку фотознімку, на якому зображена заявниця з дитиною (а.с. 27). Даючи оцінку допустимості вищезазначених доказів, як документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч. 2\~ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією України\~та законами України. Крім того, суд враховує норму\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,\~якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки наданих доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини чоловічої статі\~ [PERSON] в м. Донецьк Донецької області, Україна, [INFO] , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати матері дитини [PERSON] , яка є громадянкою України, свідоцтво про народження її дитини, видане державним органом України

Outcome: approved