Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

23 січня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачкою, зареєстрований 22 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 84 розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 22 березня 2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у них 30 вересня 2013 року народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з 2017 року. Причиною розпаду сім'ї, є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову і розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 22 березня 2013 року уклали шлюб (арк.с.7). Від шлюбу у них 30 вересня 2013 року народилась дитина [PERSON] (арк.с.8). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з 2017 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved