Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

23.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем з 18.06.2005 року у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області шлюбі, який розірвано на підставі рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2011 року. В період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON], який проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS], та який відповідно до довідки, виданої 27.03.2018 року Кислянською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Синельниківського району Дніпропетровської області перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: 1. скаліотична осанка, воронкоподібна деформація грудної клітини (19.08.2014 року); 2. грижа білої лінії живота (19.08.2013 року); 3. астено-невротичний синдром; 4. МАРС-ф.х (30.08.2016 року). Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2008 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частки заробітної плати відповідача, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.04.2008 року. На підставі рішення вищевказаного суду від 21 січня 2013 року змінено спосіб та збільшено розмір стягнутих аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON],[INFO], з ? частки заробітної плати відповідача на 500 грн. 00 коп., щомісяця в твердій грошовій сумі, з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, починаючи з 23.11.2012 року. У зв'язку з тим, що догляд за дитиною, її харчування та лікування потребує значних матеріальних коштів, коштів, які отримує позивач на це не вистачає. Окрім того, з моменту постановлення рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року, відбулися зміни в законодавстві України, тому 500 грн. 00 коп. на місяць є менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку із чим позивач вважає наявність обґрунтованих підстав та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у сумі 1500 грн. 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до її повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили. До початку проведення судового засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] надав суду заяву про підтримання позовних вимог, відсутність заперечення проти заочного розгляду справи та можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що між сторонами, згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2011 року, розірвано шлюб, який був зареєстрований 18 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського МРУЮ Черкаської області за актовим записом №79 (а.с.5, 8) Колишнє подружжя має дитину [PERSON], [INFO], відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області (а.с.6). 26 червня 2008 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітної плати [PERSON], але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.04.2008 року і до досягнення дитиною повноліття, про що вказаним судом 01.07.2008 року позивачу [PERSON] видано виконавчий лист (а.с.10). На підставі рішення вказаного суду від 21 січня 2013 року, яке набрало законної сили 01 лютого 2013 року, позивачу [PERSON] видано 01 лютого 2013 року виконавчий лист, згідно якого встановлено збільшення розміру аліментів, які присуджено до стягнення з [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], з ? частини заробітної плати відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 500 грн в твердій грошовій сумі щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23.11.2012 року (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, в тому числі в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.06.2017 року, внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема до статті 182 СК України, частину другу якої викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, в обґрунтування позову, позивач [PERSON] надала суду довідку Кислянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 27.03.2018 року, згідно якої встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], перебуває на «Д» обліку з діагнозом: скаліотична осанка, воронкоподібна деформація грудної клітини (19.08.2014 року); 2. грижа білої лінії живота (19.08.2013 року); 3. астено-невротичний синдром; 4. МАРС-ф.х (30.08.2016 року). Окрім того, позивач [PERSON] має дочку [PERSON], [INFO], яка є дитиною інвалідом, відповідно до наданої копії корінця медичного висновку №55 Синельниківського центру ПМСД від 25.05.2017 року (а.с.12). Позивач та двоє її дітей без реєстрації проживають за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою є зареєстрованими та проживають власник будинку [PERSON], [INFO], і його син [PERSON], [INFO] (а.с.9). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються із відповідача [PERSON] з твердої грошової суми 500 грн. до 1500 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно і до повноліття дитини, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Сторонам роз'яснити, що розмір аліментів, стягнутих на утримання дитини, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, оскільки в силу п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд також присуджує стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved