Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

23 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з дійсним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 вересня 1994 року він та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконкомі Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис №32. Мають неповнолітню дитину - сина - [PERSON], [INFO]. Приблизно з 2010 року їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У 2013 році шлюбні відносини остаточно припинені та він переконаний, що спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливе. Майнових спорів між ними немає. У зв'язку з вищевикладеним просив розірвати укладений між ним та [PERSON], актовий запис №32 від 17 вересня 1994 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутність, за участю його представника [PERSON], позов задовольнити (а.с. 18). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21 березня 2016 року (а.с.6-8), в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов задовольнити (а.с.19). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. (а.с. 20). Суд, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Як було встановлено в судовому засіданні 17 вересня 1994 року, сторони зареєстрували шлюб у Виконкомі Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, актовий запис № 32, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою ст. 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснило дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свій шлюб. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку є недоцільним. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON] та збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Компенсації понесених по справі судових витрат позивач не вимагає. Згідно викладеного,

Outcome: approved