Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернулась із позовом до Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який у процесі судового розгляду позивачем уточнювався. У позові [PERSON] зазначила, що 18.03.2015 року її було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади інженера І категорії Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР». На дату звільнення перед нею у відповідача була заборгованість по заробітній платні. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 року на її користь з Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» було стягнуто заборгованість по заробітній платні у розмірі 5\~158,16 грн. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2015 року по 31.01.2016 року у сумі 12\~426,27 грн. 31.08.2016 року відповідач провів остаточний розрахунок з [PERSON] щодо заборгованості із заробітної плати. Таким чином, позивач просить суд стягнути на її користь з Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» середній заробіток за час затримки розрахунку у період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року у розмірі 8\~430 грн. 21 коп., а також судовий збір в дохід держави. [PERSON] вважає, що середню заробітну плату необхідно вираховувати виходячи із заробітку за листопад-грудень 2014 року, так як у останні два місяці перед звільненням підприємство практично не працювало. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представник відповідача частково визнала позов [PERSON], пояснивши, що з урахуванням середньоденної заробітної плати позивача (107,30 грн.) та вирахування податків з Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» на користь останньої необхідно стягнути 3\~993,30 грн. за затримку при розрахунку при звільненні за період з 01.02.2016 року до 31.08.2016 року. Разом із тим, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 року на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто надлишкові кошти у сумі 2\~421,21 грн., тому позовні вимоги вони визнають лише частково у сумі 1\~572,09 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін у справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.\~\~ Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.03.2015 року [PERSON] було звільнено на підставі ст.38 КЗпП України з посади інженера І категорії Запорізького відділу комплексного проектування Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР», що підтверджується даними трудової книжки на імя останньої та наказом №7-к від 18.03.2015 року про припинення трудового договору. На дату звільнення у відповідача перед позивачем була заборгованість по заробітній платні. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 року на користь [PERSON] з Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» було стягнуто заборгованість по заробітній платні у розмірі 5\~158,16 грн. та середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.03.2015 року по 31.01.2016 року у сумі 12\~426,27 грн. Відповідач лише 31.08.2016 року провів остаточний розрахунок з [PERSON] по заборгованості, встановленій вказаним рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки\~\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~\~п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. [PERSON] надала розрахунок середнього заробітку за 1 годину робочого часу. Такий розрахунок є помилковим, враховуючи графік роботи позивача, а також дані, встановлені з довідок, наданих суду представником відповідача, тому на думку суду, у даному випадку необхідно розраховувати саме середньоденну заробітну плату. Згідно довідок Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» №№ 103 та 105 від 28.11.2016 року у січні-лютому 2015 року, тобто останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню [PERSON] остання отримала 1070,29 грн. (717,80+352,49), відпрацювавши при цьому фактично 10 робочих днів. Вказаний розмір заробітної підтверджується даними індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], наданими в Управлінні Пенсійного фонду по Комунарському районі м. Запоріжжя. Твердження позивача, що середню заробітну плату необхідно вираховувати виходячи із заробітку за листопад-грудень 2014 року, так як у останні два місяці перед звільненням (січень-лютий 2015 року) підприємство не працювало не відповідає дійсності. Так, аналіз наказів № 35/1 від 05.06.2014 року та №43а від 03.11.2014 року, виданих в.о. начальника Запорізького ВКП Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» [PERSON], свідчить, що на вказаному підприємстві було встановлено неповний робочий тиждень, а саме: три дні понеділок, вівторок, середа. Цей графік роботи був встановлений як у листопаді-грудні 2014 року, так і у січні-лютому 2015 року, тому у даному випадку слід середній заробіток необхідно вираховувати за січень-лютий 2015 року. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON], яку необхідно враховувати при визначенні середнього заробітку складає 107, 03 грн. (1070,29 (заробітна плата за січень-лютий 2015 року) : 10 (кількість робочих днів у січні-лютому 2015 року)). Відповідно до даних довідки Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» № 106 від 28.11.2016 року за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року на вказаному підприємстві було 56 робочих днів. Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року буде складати: 56 робочих днів (час затримки розрахунку при звільненні) х 107,03 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) = 5\~993 грн. 68 коп. Заперечення представника відповідача, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2016 року на користь [PERSON] з відповідача було стягнуто надлишкові кошти у сумі 2\~421,21 грн., суд не приймає до уваги, так як вказане рішення суду набуло законної сили та було добровільно виконано відповідачем. Тому, після дослідження усіх наданих сторонами доказів по справі, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню обєктів дорожнього господарства «УКРДНІПРОДОР» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] за період з 01.02.2016 року по 31.08.2016 року у сумі 5\~993 грн. 68 коп. Положеннями п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв'язку з чим з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі\~\~553, 30 грн. на\~\~користь держави, тобто 1% від задоволеної вимоги.

Outcome: partial