Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

22 грудня 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Вказала, що вона сама утримує дитину, а відповідач працюючи та маючи постійний заробіток ухиляється від батьківських обов'язків, гроші на утримання дитини не надає. Просила суд постановити рішення, за яким стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частки щомісячно до її повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів на утримання дитини, але просив стягувати аліменти у твердій грошові сумі посилаючись на те, що може втратити роботу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Положенням частини 3 статті 181 СК України визначено, що кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 18 листопада 2006 р. проживають у зареєстрованому шлюбі. У період подружнього життя, а саме, [INFO] у них народився син - [PERSON], батьком якого є відповідач у справі, що останнім не оспорюється. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має задовільний стан здоровя, постійну роботу, у зв'язку з характером якої на протязі півтора року проживає окремо від сім'ї. Інші аліментні платежі відсутні. Позивач є інвалідом 3-ої групи, не працює, орендує квартиру, в якій проживає з дитиною та самостійно утримує її. Судом з'ясовано, що на даний час сторони звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу і знаходяться між собою у неприязних відносинах. За такого відповідач не своєчасно та не в належній сумі передає позивачу грошові кошти на утримання дитини. Наведене свідчить про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно з вимогами ст. 191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 22 грудня 2014 року і на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягають обов'язковому негайному стягненню у межах суми платежу за один місяць. Ураховуючи те, що відповідач на час розгляду справи постійно працює і має постійний дохід суд вважає безпідставним його клопотання про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved