Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

24.01.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів за період з 17.04.2019 року по 31.12.2019 року включно у сумі-6559,42грн. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що державним виконавцем відбувається примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини: [PERSON] [INFO] . Станом на 31.12.2019 заборгованість зі сплати аліментів складає 6559,42 грн. Статтею 196 СК України передбачено стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення на користь одержувача аліментів. У зв`язку з тим, що відповідач прострочив сплату аліментів, позивач змушена звернутись до суду і з позовом про стягнення пені за несплату аліментів у розмірі заборгованості, оскільки розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості. Ухвалою суду від 03.02.2020 зазначений позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач заперечення проти розгляду справи за правила спрощеного позовного провадження та відзив на позов до суду не надав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Із матеріалів справи встановлено, що з 17.10.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2019 розірвано. В шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO] . На підставі судового наказу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.05.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду (судовий наказ) відповідач належним чином не виконує та має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.12.2019 рік складає 6559,42 грн., що підтверджується наданим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) розрахунком заборгованості по аліментам від 10.01.2020. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як згадувалось вище, свої зобов`язання за судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва по сплаті аліментів [PERSON] не виконував, заборгованість станом на 31.12.2019 складає 6559,42 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування та стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів. Доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем не надано. Згідно розрахунку наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2019 по грудень 2019 рік складає 11371,34грн. При цьому, враховуючи що вказана сума пені перевищує розмір заборгованості по аліментам, суд, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України, вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача пеню у розмірі заборгованості по аліментам, а саме - 6559,42 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають з відповідача стягненню на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved