Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про встановлення факту її постійного проживання з батьком [PERSON], який помер 14 жовтня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 жовтня 2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], що належала померлому на підставі права власності. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька. [PERSON] проживала разом з померлим батьком [PERSON] в належній батькові квартирі до дня його смерті, вони вели спільне господарство, однак вона була зареєстрована за іншою адресою. [PERSON] склав заповіт на імя іншої особи, однак спадкоємець за заповітом спадщину не прийняв і приймати не бажає. Вона звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але їй було відмовлено через пропуск строку звернення з такою заявою. Крім того, їй було розяснено право звернутися до суду з заявою про встановлення факту її проживання з померлим батьком до дня його смерті, у звязку з чим, вона змушена звернутись до суду з даною заявою. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності та постановити рішення згідно діючого законодавства.\~\~ Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні\~ фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах\~заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (до реєстрації шлюбу з [PERSON] - [PERSON]) [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії ІV-УР №118452 від 30.09.1961 та копія свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІ-КИ №484311 від 25.06.1983 (а.с.10). Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло №ж359 (а.с.12). 14 жовтня 2015 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 659133 21.10.2015 (а.с. 7). Згідно копії матеріалів спадкової справи № 521/2016, інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43954191 від 24.05.2016 після смерті 14.10.2015 [PERSON] спадкова справа заводилась за заявою [PERSON] (а.с. 64-80). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 серпня 2016 [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого 14 жовтня 2015 року батька [PERSON], у звязку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк прийняття спадщини та документально не підтвердила факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 6). Відповідно до акту, затвердженого ТОВ «УЮТ-2011» від 18.08.2016 [PERSON] постійно проживала з батьком [PERSON] за адресою м. Кривий Ріг, вул. Десантна, 5/59 з грудня 2013 року по день смерті батька 14.10.2015 (а.с. 11). Допитані у суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожний окремо показали суду, що мешкають у будинку № 5 по вулиці Десантній в місті Кривому Розі, являються сусідами померлого [PERSON] та [PERSON] З грудня 2013 року [PERSON] проживала разом з батьком в звязку його хворобливим станом, дбала та піклувалася батьком. У 2015 році [PERSON] помер. Пунктом 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7\~«Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем, на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК він не заявив про відмову від неї. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.).\~Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини\~у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України установлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, суд\~дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved