Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

22 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 травня 2013 року. Дочці [PERSON], народженій у шлюбі, виповнилося майже 2 роки. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося, через постійні суперечки, які негативно впливають на позивача та відповідача. Подружні стосунки вони не підтримують та не мають бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте, від його представника [PERSON] надійшла заява, у якій він просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність суду не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду представника позивача слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 4). Від спільного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], вбачається зі свідоцтва про народження Серія [NUMBER] Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося, через постійні суперечки, які негативно впливають на позивача та відповідача. Подружні стосунки вони не підтримують та не мають бажання бути разом, кожен живе своїм життям. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Пунктом 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, у зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved