overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

23.06.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання таким, що втратив право користування квартирою № [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач добровільно покинув квартиру в січні 2014 році; з цього часу він постійно не проживає в зазначеній вище квартирі, не бере участі в її утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Будучи допитаним судом в якості свідка підтвердив, що в січні 2014 року відповідач добровільно покинув квартиру [ADDRESS]; з цього часу він жодного разу не намагався повернутися; він не бере участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг. Третя особа [PERSON] просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, з підстав, зазначених у позові. Відповідач та інші треті особи не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. За згодою позивача, 31.07.2018 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2002 року (далі - Квартира), в якій зареєстровано місце постійного проживання відповідача (а.с. 4, 5). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 8) і показань свідка, які узгоджуються між собою, в січні 2014 року відповідач добровільно покинув Квартиру та з цього часу постійно не проживає в ній без поважних причин; відповідач не бере участі в утриманні Квартири та в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сім'ю позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання його таким, що втратив право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

23.06.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.02.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 154. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що з 16.07.2007 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Через несумісність характерів, виникали непорозуміння, що унеможливлювало спільне сімейне життя. Вже більше року не проживають разом з дружиною, не ведуть господарство, кожний має різні погляди на сімейне та суспільне життя. Шлюб носить формальний характер.Спору про майно між ними на даний час не виникає. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. При розірвані шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 16.02.2007р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрваний шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва /а.с.5/. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом було встановлено, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, тобто судом достовірно встановлено, що сім'я сторін перестала фактично існувати. Суд приходить до висновку, що збереження шлюбу сторін буде суперечити інтересам позивача, доказів, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, які б спростовували позовні вимоги відповідачем суду надано не було, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

23.06.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 26.11.2011 року у відділі РАЦС Христинівського РУЮ Черкаської області, актовий запис № 123. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], Подальше спільне проживання не можливе, в сімї склалась психологічна несумісність, яка призводить до сварок. Примирення між ними виключається. Позивач у підготовче судове засідання не зявилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Суд, відповідно до ст.ст.200,223,247 ЦПК України розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримала, а відповідач визнав позов і не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зауважує на тому, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

23.06.2018 року [PERSON] та [PERSON] (далі - заявники) звернулися до суду в порядку окремого провадження із заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви послалися на неможливість спільного проживання однією сім'єю через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та фактичне припинення шлюбних відносин. У судовому засіданні заявники свою заяву про розірвання шлюбу підтримали та наполягали на її задоволенні. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявники перебувають у шлюбі з 14.01.2015 року і мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Внаслідок психологічної несумісності між подружжям виникли неприязні стосунки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї. З січня 2018 року подружжя проживає окремо; вони припинили сімейні відносини та не ведуть спільне господарство, подальше збереження шлюбу не відповідає їхнім інтересам. Згідно з вимогами статті 109 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) заявники уклали нотаріально посвідчений договір, в якому визначили з ким буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме [PERSON] як батько, який буде проживати окремо від дитини, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини. Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що подружжя не бажає подальшого збереження шлюбу та спільного проживання однією сім'єю, при цьому має домовленість з приводу місця проживання дитини, а також участі кожного з батьків у її вихованні та матеріальному утриманні подана заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

23.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи, що шлюб був зареєстрований між сторонами 27.10.1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №318, від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що сторони єдиною сім'єю перестали проживати з 2015 року через суперечки, що мало наслідком також припинення ведення спільного господарства, роздільне проживання, виникнення відчуження, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог, на примирення не згоден. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, телефоном повідомила суду про згоду на розірвання шлюбу та перебування у Луганській області. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе з причин, вказаних позивачем та суперечить їх інтересам, тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

23.06.2018 року позивач [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди спричиненої прийняттям незаконних рішень, дій і протиправною тривалою бездіяльністю під час досудового розслідування кримінального провадження № 4201622000000104 від 06.02.2017 року та просив : - визнати безконтрольність та незаконність дій Прокуратури Харківської області під час досудового розслідування кримінального провадження № 4201622000000104 від 06.02.2017 року; - стягнути з Державного бюджету України через ДКС України моральну шкоду в розмірі 595680,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Ухвалою слідчого суді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.01.2017 року поновлено [PERSON] строк на подачу скарги на бездіяльність прокуратури Харківської області, скаргу [PERSON] на бездіяльність прокуратури Харківської області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 26.12.2016 року задоволено. Зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою від 26.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.02.2018 року по справі № 646/2931/17 зобов`язано прокуратуру Харківської області надати матеріали кримінального провадження № 4201622000000104 для огляду у судове засідання. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.03.2018 року по справі № 646/2931/17 скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу прокуратури Харківської області Басова С.В. від 28.03.2017 року про закриття кримінального провадження № 4201622000000104. Пред`являючи позов до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, позивач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

23.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~[PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 28 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. З вересня 2017 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо, на примирення позивач не згодна.\~Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач у підготовче засідання не зявилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується матеріалами справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони одружилися 28 жовтня 2006 року та зареєстрували свій шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1066\~(а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що доводи позивача про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

23.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 09.10.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 103936,14 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 09.10.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 5800,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 31.05.2018 року склався борг перед банком у розмірі 103936,14 гривень, а саме борг за тілом кредиту 4543,49 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 89757,79 гривень, заборгованість за пенею та комісією 4209,33 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 4925,53 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

23.06.2018 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, та просив стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 24.07.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, у сумі 35426,75 гривень, так як відповідач добровільно сплатити борг відмовився. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідив письмові матеріали справи суд встановив наступні обставини. 24.07.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, та відповідач отримав кредит у розмірі 3600,00 гривень. Відповідно до договору відповідач зобов'язався повернути кредит на умовах передбачених договором. На теперішній час відповідач не виконує умови договору. Тобто через неналежне виконання відповідачем договору кредиту станом на 30.04.2018 року склався борг перед банком у розмірі 35426,75 гривень, а саме борг за тілом кредиту 2989,91 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 28673,66 гривень, заборгованість за пенею та комісією 1600,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 1663,18 гривень. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом. Згідно ст. 526 зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець, зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується сплатити кредит та повернути проценти. Суд вважає, що відповідач суттєво порушив умови договору кредиту, прострочив виплати щомісячних платежів та у позивача є законні підстави вимагати стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідача, тому позов слід задовольнити у повному обсязі. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

23.06.2018 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, в якому просила шлюб з відповідачем розірвати. На обґрунтування позову послалася на те, що 21.04.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне стосунки між ними погіршувались через часті сварки та конфлікти, образливу поведінку відповідача відн6осно неї та застосування фізичного насильства. Стверджує, що сімейні відносини між ними фактично припинені, сім`я існує лише формально, між ними втрачені почуття. Збереження шлюбу неможливе. Просить позов задовольнити. Справа перебувала у провадженні судді Кріля М.Д.. 20.09.2019 року у справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 26.10.2018 року справа була передана шляхом повторного авторозподілу від судді Кріля М.Д. 14.03.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначалась до судового розгляду на 30.05.2019 року. 30.05.2019 року розгляд справи не відбувся. 18.10.2019 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Однак останній у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розгляд справи призначався на 18.10.2019 року, повне судове рішення в порядку ч.6 ст.259 ЦПК України складено 21.10.2019 року. Розглянувши заяви сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №101. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати. Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved