Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

22.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Варварівка по вул. Шевцової, 5, Полонського району, Хмельницької області. В обґрунтування вимог вказувала, що у 1972 році було побудовано зазначений будинок з господарськими спорудами, які станом на 15.04.1991 року відносились до робочого двору, головою якого була її тітка [PERSON], котра померла 13.04.2014 року, членами двору її брат (дядько позивачки) [PERSON], який помер 24.04.1994 року. Після смерті тітки вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 09 жовтня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,7948 га, яка розташована на території Великоберезнянської сільської ради Полонського район для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але не може оформити спадщину на житловий будинок, оскільки на нього відсутній належно оформлений правовстановлюючий документ, тому змушена звернутись з цього приводу до суду. В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, доручила представляти свої інтереси [PERSON], котра позов [PERSON] підтримала та просила такий задовольнити. Представник Полонської міської ради в підготовче засідання також не з`явився, 18.12.2018 року подав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що на земельній ділянці площею 0,25 га в 1972 році побудовано згаданий вище житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які станом на 15.04.1991 року відносились до робочого двору, головою якого була [PERSON], членом двору її брат [PERSON], котрий помер 24.04.1994 року та спадщину після його смерті прийняла [PERSON] \~ \~ \~ \~03.04.2014 року померла [PERSON] (рідка тітка позивачки по батьковій лінії), після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 цього Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.3 ст.1266 ЦК України спадкоємцем за законом за правом представлення після смерті [PERSON] є її племінниця [PERSON], котра у встановлений законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Вказані обставин стверджуються даними витягу № 37111589 від 09.04.2014 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкова справа № 55957551, номер у нотаріуса 108/2014), а також зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину від 09.10.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1320. Оскільки [PERSON] за свого життя не оформила правовстановлюючого документу на належний їй житловий будинок, тому дана обставина унеможливлює позивачці оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі. Приймаючи зазначене до уваги, слід визнати, що [PERSON] відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України набула право власності вцілому на вказане житло. Відтак, суд не знаходить підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, та з урахуванням наведених обставин позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved