Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

22.07.2016 КЗ СОР Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2 звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначено, що [PERSON],[INFO], мешканець вул. Шевченка, 21,с. Новопостроєне, Охтирського району, Сумської області, в звязку з погіршенням психічного стану: став дратівливим, нестриманим, конфліктним, агресивним по відношенню до рідних, в супроводі та на прохання опікуна [PERSON] 22.07.2016 госпіталізований до КЗ СОР «ОСПЛ №2». В звязку з тим, що рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення 3 речення частини 1 статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» визнане неконституційним, а сам [PERSON] не може дати усвідомленої згоди на лікування, з метою вирішення питання доцільності госпіталізації 22.07.2016 оглянутий лікарською консультативною комісією(ЛКК). Відповідно до висновку ЛКК [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді деменції, внаслідок органічного ушкодження головного мозку (перенесеного менінгоецефаліту), в звязку з чим неспроможний самостійно задовольнити свої основі життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потребує застосування госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні лікар - психіатр вимоги заяви підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ній. Вважає, що проживати поза межами лікарні та самостійно себе обслуговувати хворий не здатний. Захисник адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував. Прокурор зазначив, що наявні обґрунтовані підстави для задоволення заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, інших осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно зі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона, зокрема неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 22.07.2016, [PERSON] є інвалідом І групи, неодноразово проходив лікування в КЗ СОР «ОСПЛ №2», знаходиться на диспансерному обліку з 1985р.,Ю має діагноз деменція внаслідок органічного ураження головного мозку (перенесеного менінгоецефаліту). Супутний діагноз: ВДТБ верхньої частини лівої легені (інфільтративний), лівобічний плеврит(активна форма туберкульозу). Виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, у звязку з чим потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу. Вищеназваний висновок комісії лікарів-психіатрів є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає положенням ч.3 ст.16 Закону України «Про психіатричну допомогу». Таким чином, факт тяжкого психічного розладу підтверджується зібраними у справі доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Судом встановлено, що відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2015 [PERSON] визнаний недієздатною, опікуном призначено [PERSON] (а.с. ) З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] потрібно госпіталізувати до психіатричного закладу в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved