Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

22.09.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Приморського району Запорізької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2000 року та договору дарування на нерухоме майно від 10.10.2000 року належить житловий будинок [ADDRESS] Запорізької області. В будинку, крім неї, є зареєстрованими: син - [PERSON], донька - [PERSON], а також відповідач - [PERSON]. З відповідачем вона перебувала у цивільному шлюбі. На прохання останнього, 15.08.1995 року вона зареєструвала його у своєму будинку. Однак, 26.06.2000 року та по теперішній час, відповідач у спірному будинку не проживає, не несе будь-яких витрат на його утримання та оплату витрат по оплаті житлово-комунальних послуг. У 2000 році відповідач вибув до Російської Федерації та на протязі 15 років його немає у спірному будинку. Таким чином, оскільки відповідач у будинку не проживає більше шести місяців, а саме понад 15 років, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування ним. Позивач [PERSON] до суду не з'явилася, надіслала суду заяву, за якою просить розглянути справу без її участі, так як змушена виїжджати за межі країни, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольни у повному обсязі (а.с.19,20). Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причину його неявки суду не відомі (а.с.18,25). Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали по справі, суд може розглянути справу та ухвалити рішення за правилами ст. 174 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи розглянувши надані докази оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.10.2000 року серія [NUMBER] та договору дарування на нерухоме майно від 10.10.2000 року серії АВН №747981 [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] Запорізької області (а.с.7,8). За довідкою, виданою виконкомом Банівської сільської ради Приморського району Запорізької області, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте з червня 2000 року за вказаною адресою не проживає (а.с.9). Згідно довідки Банівської сільської ради, виданою [PERSON] за адресою: Запорізька область, Приморський район, [ADDRESS], крім позивача, зареєстровані: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], який не є родичем позивачу та вибув до РФ у 2000 році (а.с.10). Відповідно до Витягу з домової книги [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.383 ЦК України будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї. Відповідно до ст.386 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] Приморського району Запорізької області. В даному будинку також зареєстрований відповідач, однак більше шести місяців він не проживає в даному будинку, а тому суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу і повинен бути визнаним таким, що втратив право користування даним житлом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені документально підтверджені судові витрати. Однак, позивачем не заявлено клопотання про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved