Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

22.03.2016 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду Запорізької області з позовною заявою, у якій (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 11.12.2019 року) просила визнати недійсними правочини - змішані договори позики та поруки (гарантії), оформлені: розпискою від 02.03.2012 року та накладною № 1 від 02.03.2012 року на суму 400 000 грн.; розпискою від 10.04.2012 року та накладною б/н від 10.04.2012 року на суму 260 000 грн.; розпискою від 23.03.2013 року та накладною № 6 від 03.03.2013 року на суму 380 000 грн., укладені від імені [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактична адреса проживання: [ADDRESS] , складеними та підписаними у якості гаранта [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на отримання грошових коштів у [PERSON] на суму 400 000 грн., на суму 260 000 грн., на суму 380 000 грн., як вчинені під впливом обману [PERSON] . Судові витрати просила віднести на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що чоловік позивачки - [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до заповіту заповідав все належне йому майно, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, [PERSON] . Позивач прийняла спадщину за заповітом і отримала 16 жовтня 2014 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Перед смертю [PERSON] повідомив позивачку, що відповідач, [PERSON] брав у нього в борг грошові кошти, про що останній надав розписки, написані від імені його дружини [PERSON] , оскільки за поясненнями самого [PERSON] , він будучи сільським головою Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, не міг взяти грошові кошти в борг на здійснення підприємницької діяльності. Вказані розписки були знайдені позивачкою після смерті чоловіка. Так в розписці від 2 березня 2012 року було вказано від імені [PERSON] , як приватного підприємця, що вона позичила у приватного підприємця [PERSON] грошові кошти у сумі 400 000 гривень 00 коп., на підтвердження отримання грошових коштів оформлена накладна № 1 від 02.03.2012 року. Термін повернення позики в розписці визначений - 2 грудня 2012 року. Розписка підписана чоловіком [PERSON] [PERSON] , який вказав в розписці: «Росписка написана мною, [PERSON] , выступаю гарантом, в случае не возврата денег, как частное лицо. В чем и подписываюсь», (текст наведено мовою оригіналу розписки). Підпис [PERSON] скріплено печаткою Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області. В розписці від 10 квітня 2012 року вказано що [PERSON] позичила у приватного підприємця [PERSON] грошові кошти у сумі 260 000 гривень 00 коп., крім розписки наявна накладна б/н від 10.04.2012 року на отримання від [PERSON] вказаної суми. Термін повернення позики визначений в розписці - 10 січня 2013 року. Вказана розписка також підписана [PERSON] . В розписці від 23 березня 2013 року вказано про позичення у приватного підприємця [PERSON] грошових коштів у сумі 380 000 гривень 00 коп., про що свідчить також і накладна № 6 від 3.03.2013 року на вказану суму. Термін повернення позики - 23 грудня 2013 року. Розписку підписав [PERSON] . До розписок було додано копію паспорта та свідоцтва про реєстрацію як фізичної особи - підприємця [PERSON] . Грошові кошти у терміни, вказані в розписках повернуті відповідачем або його дружиною не були, після смерті [PERSON] позивачка неодноразово зверталася до відповідача про повернення боргу, однак грошових коштів не отримала. У 2015 році [PERSON] звернулась з заявою до поліції. На підставі її заяви було відкрите кримінальне провадження № 12015080340000984 від 28.12.2015 року. А 17.02.2016 року було призначено експертизу з дослідження почерку і підписів та реквізитів документів по вказаному провадженню. Відповідно до висновку експерта від 22.04.2016 року № 128, встановлено, що рукописний текст всіх трьох розписок - від 02.03.2012 року, 10.04.2012 року, 23.03.2013 року виконано [PERSON] . Також з висновку експерта позивач зробила висновок, що відповідач власноручно склав за свою дружину [PERSON] вищевказані розписки та підписав їх. Відповідач не міг не знати про те, що розписки підписані нібито невідомою особою, а не його дружиною, від імені якої вказані розписки були підписані. Таким чином, позивач вважає, що правочини - договори позики та поруки, оформлені розписками та накладними від імені [PERSON] , складені та підписані фактично [PERSON] , укладеними під впливом обману [PERSON] з боку [PERSON] . Також зазначає, що перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Вона дізналася про порушення права та особу, яка його порушила, отримавши від слідчого копію висновку експерта від 22.04.2016 року №128. Ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області Булашева Р.Л. від 24.03.2016 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] 05.05.2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] \~до [PERSON] в якій (з урахуванням уточнення від 13.07.2020 року) заявлено вимоги: 1) визнати недійсними три основні односторонні правочини, - договори позики, що оформленні розписками: розпискою 02.03.2012 року на суму 400 000,00 (чотириста тисяч грн. 00 коп.), розпискою від 10.04.2012 року на суму 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч грн. 00 коп.), розпискою від 23.03.2013 року на суму 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч грн. 00 коп.), що укладені від імені фізичної особи - підприємця [PERSON] на ім`я фізичної особи - підприємця [PERSON] в частині зобов`язання, що стосується отримання та повернення грошових коштів фізичною особою - підприємцем [PERSON] ; 2) визнати недійсним три односторонні правочини, що укладенні на забезпечення виконання трьох основних зобов`язань, що оформлені трьома розписками які складені від імені фізичної особи - підприємця [PERSON] на ім`я фізичної особи- підприємця [PERSON] та оформлені відповідними трьома письмовими застереженнями у текстах вказаних розписок стосовно надання поруки (гарантії), що надається фізичною особою [PERSON] , у розписці від 02.03.2012 року на суму 400 000,00 (чотириста тисяч грн. 00 коп.), розписці від 10.04.2012 року на суму 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч грн. 00 коп.), розписці від 23.03.2013 року на суму 380 000,00 (триста вісімдесят тисяч грн. 00 коп.); 3) судові витрати покласти на позивача за первісним позовом. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що з позовних вимог [PERSON] взагалі не зрозуміло, кому за версією позивача [PERSON] передавав грошові кошти - безпосередньо [PERSON] , чи саме відповідачу за первісним позовом - [PERSON] . Стосовно суті правочинів позики між [PERSON] , що виступав як фізична особа - підприємець та фізичною особою - підприємцем [PERSON] , позивач за зустрічним позовом вважає, що в розумінні ст. 215 ЦК України, вони є недійсними, так як при їх укладанні не дотримано сторонами приписів статті 203 ЦК України, а саме в тому числі відсутня воля фізичної особи - підприємця [PERSON] на їх вчинення, що виражено у відсутності її підпису на вказаних правочинах, та не отримання нею вказаних грошових коштів. Ким виконано підпис від імені ФОП [PERSON] на спірних трьох розписках та накладних наразі не відомо, однак з цього приводу проводиться перевірка компетентними органами. Зазначає, що накладна № 1 від 02.03.2012 року, накладна б/н від 10.04.2012 року, накладна № 6 від 23.03.2013 року в розумінні норм ЦК України не є належним та допустимим доказом наявності зобов`язання, так як не містить жодних реквізитів (умов) правочину, що повинен містити правочин позики. З них навіть не вбачається жодного посилання до будь-якого договору. Зазначені розписки є елементом удаваного правочину. Крім того, на підтвердження удаваності спірних правочинів свідчить той факт, що з дня настання строку виконання зобов`язання за договорами позик до дня смерті [PERSON] пройшов тривалий час в декілька років. Однак за життя, [PERSON] так і не звернувся до суду з жодним позовом щодо стягнення зазначених грошових коштів Зважаючи, що за життя [PERSON] та [PERSON] були знайомі, він запропонував поручитися за зобов`язаннями своєї дружини, що виникли між ТОВ «Перше Травня», директором якого був [PERSON] , та нею, написавши розписки про ніби то отримання грошових коштів у борг. [PERSON] такі розписки надав йому, однак розписки були надані без підпису дружини та печаток органів місцевого самоврядування. Яким чином вони там опинилися, йому не відомо. З цього питання наразі проводиться перевірка компетентними органами. Також зазначає, що [PERSON] систематично використовував таку схему взаємовідносин і з іншими особами. Непоодинокі випадки, коли [PERSON] безпосередньо, чи через підконтрольні товариства надавав особам посівний матеріал та ПММ без попередньої оплати чи на частковій основі за завищеними цінами, в замін цього він вимагав написання боргових розписок на значно більші суми. Зазначені розписки були удаваними правочинами, грошових коштів по ним люди не отримували, в його розумінні ці розписки слугували гарантією своєчасного розрахунку з ним за реальними угодами купівлі - продажу товару. Отже фактично [PERSON] вимагав від [PERSON] гарантії розрахунку його дружини з ним за реальними договорами купівлі - продажу товару. Надання такої гарантії [PERSON] вбачав саме через написання подібних розписок, що по своїй суті є удаваними правочинами, так як по ним сторонами не ставилося за меті отримання чи надання реальних грошових коштів. Однак при яких обставинах, яким чином, коли і хто виконав підпис за його дружину, [PERSON] не відомо. Недійсність основного зобов`язання в свою чергу впливає і на дійсність зобов`язання щодо його забезпечення. У заяві від 10.12.2019 року [PERSON] просила застосувати позовну давність до зустрічного позову [PERSON] 17 квітня 2020 року дана справа прийнята до провадження судді Апалькової О.М. в порядку передання з Приморського районного суду Запорізької області на підставі статті 31 ЦПК України. Ухвалою судді Діденка Є.В. від 02.09.2020 року справа прийнята до провадження на підставі повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , призначено підготовче засідання на 18.09.2020 року. Ухвалою суду від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 21.10.2020 року; відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про призначення у справі почеркознавчої експертизи, у зв`язку з її необґрунтованістю; заяви сторін про допит свідків задоволені частково; визнано обов`язковою явку [PERSON] ; зобов`язано [PERSON] дати письмову відповідь на десять питань, поставлених у зустрічному позові. Заявою від 12.10.2020 року [PERSON] відмовилась від надання відповідей на підставі ст. 63 Конституції України. Ухвалою від 12.04.2021 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. В судовому засіданні позивачка [PERSON] і її представник підтримали позов з викладених у ньому підстав. [PERSON] відмовилась давати показання в якості свідка, виявила бажання надати пояснення суду, і пояснила, що 22.02.2014 р. вона знаходилась разом з чоловіком [PERSON] у лікарні в реанімаціїї, і стала свідком телефонної розмови [PERSON] з [PERSON] , під час якої [PERSON] вимагав повернути гроші. Потім він сказав, що [PERSON] взяв у нього гроші в борг, і повідомив, де знаходяться розписки. Через два дні [PERSON] помер. Обставини укладення розписок їй невідомі. Спочатку [PERSON] обіцяв повернути гроші, а потім відмовився. [PERSON] за життя до 22.02.2014 р. нічого не казав про цю заборгованість, і також ніколи не казав, що [PERSON] його обманув. Позивачка вважає, що [PERSON] обманув [PERSON] , оскільки прийшов до нього з вже написаними розписками, і приховав, що вони написані ним, а не [PERSON] . Відповідач [PERSON] і його представники в судовому засіданні заперечили проти позову, просили задовольнити зустрічний позов з викладених у ньому підстав. Допитаний в якості\~свідка відповідач\~ [PERSON] суду пояснив, що він з 1989 року був знайомий з [PERSON] , були нормальні відносини. Його дружина [PERSON] була приватним підприємцем. Всі три розписки писав дійсно він, але по зразку, наданому [PERSON] , у його присутності, у приміщенні його адміністрації, у дати, зазначені в розписках. Але розписки замість дружини він не підписував. Причиною написання розписок стало те, що [PERSON] сам звернувся до нього, щоб написати ті розписки, в якості гарантії повернення йому коштів за надані ним послуги на користь [PERSON] , які полягали у наданні техніки для обробки землі, дизельного палива і посівного матеріалу. Так працівник [PERSON] [PERSON] , допомагав [PERSON] обробляти землю. Він погодився, бо [PERSON] допомагав його дружині. Накладні при написанні розписок він не писав і не підписував, при ньому вони не складались. Виправлення в розписці він не робив. Печатки на розписках він не ставив, звідки вони там взялись, йому невідомо. Гроші він при написанні розписок не отримував, вважає, що його дружина також не отримувала. Потім [PERSON] почала пред`являти вимоги про повернення коштів, сказала, що знайшла розписки. Вважає, що [PERSON] він не обманював, за надані послуги [PERSON] повинна була сплатити гроші [PERSON] , але яку суму, не знає, вважає, що дружина розрахувалась. Печатка у сільській раді змінювалась, але коли, не пам`ятає. Як у [PERSON] опинились реєстраційні документи ФОП [PERSON] , йому невідомо. Також, у судовому засіданні 01.11.2021 року представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] адвокат Корнієнко М.А. надав суду заяву, у якій просив застосувати строки позовної давності до усіх позовних вимог позивача [PERSON] за вказаним позовом про визнання недійсними правочинів та інше та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності та доводи учасників справи, суд вважає, що первісний і зустрічний позови не підлягають\~задоволенню з таких підстав. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Згідно з розпискою від 02.03.2012 року, складеною від імені [PERSON] , зазначено, що [PERSON] , приватний підприємець, взяла в борг у приватного підприємця [PERSON] 400 000,00 грн., які зобов`язується повернути до 02 грудня 2012 року (або 2013 року, оскільки у розписці здійснено виправлення року). Під цим міститься підпис від імені [PERSON] , а також прізвище « [PERSON] . Гр.». Нижче вказано: «розписка написана мною, [PERSON] , виступаю гарантом у випадку неповернення коштів, як приватна особа, про що і розписуюсь». Далі міститься підпис [PERSON] і поставлена печатка Коларівської сільської ради. Згідно з розпискою від 23.03.2013 року, складеною від імені [PERSON] , зазначено, що [PERSON] , приватний підприємець, взяла в борг у приватного підприємця [PERSON] 380\~000,00 грн., які зобов`язується повернути до 23 грудня 2013 року. Під цим міститься підпис від імені [PERSON] , а також прізвище « [PERSON] . Гр.». Нижче вказано: «розписка написана мною, [PERSON] , виступаю гарантом у випадку неповернення коштів, як приватна особа, про що і розписуюсь». Далі міститься підпис [PERSON] і поставлена печатка Коларівської сільської ради. Згідно з розпискою від 10.04.2012 року, складеною від імені [PERSON] , зазначено, що [PERSON] , приватний підприємець, взяла в борг у приватного підприємця [PERSON] 260 000,00 грн., які зобов`язується повернути до 10 січня 2013 року. Під цим міститься підпис від імені [PERSON] , а також прізвище « [PERSON] . Гр.». Нижче вказано: «розписка написана мною, [PERSON] , виступаю гарантом у випадку неповернення коштів, як приватна особа, про що і розписуюсь». Далі міститься підпис [PERSON] і поставлена печатка Коларівської сільської ради. Відповідно до накладної від 02.03.2012 року, зазначено, що [PERSON] отримала в борг 400\~000,00 грн., нижче містяться підписи у графах «відпустив» і «прийняв». Відповідно до накладної від 03.03.2012 року, зазначено, що [PERSON] отримала в борг 380 000,00 грн., нижче містяться підписи у графах «відпустив» і «прийняв». Відповідно до накладної від 10.04.2012 року, зазначено, що [PERSON] отримала в борг 260 000,00 грн., нижче містяться підписи у графах «відпустив» і «прийняв», а також відтиск печатки Коларівської сільської ради. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2013 року, рахунку і накладної (а.с. 38-40, 62-64 т. 1), [PERSON] придбала у ТОВ «Перше Травня» в особі директора Чернєва Д.М. ячмінь у кількості 25 тон за ціною 60368,64 грн. Згідно з випискою по рахунку, 28.03.2013 року [PERSON] сплатила за ячмінь 60368,64 грн. (а.с. 42 т. 1). Укладення вказаного договору підтверджено довідкою ТОВ «Перше Травня» від 30.05.2016 р., інших договорів у період 2012-2013 роки не укладалось (а.с. 65 т. 1, а.с. 67 т. 2). Договорів про збереження матеріальних цінностей між [PERSON] і ТОВ «Перше Травня» не укладалось (а.с. 71 т. 2). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть від 25.02.2014 року серії [NUMBER] . Згідно із заповітом від 09.08.2013 року та свідоцтвом про право на спадщину від 16.10.2014 року (а.с. 131 т. 2) спадкоємцем всього майна після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до засвідченої копії висновку експерта судово-почеркознавчої експертизи № 128 від 22.04.2016 року, проведеної в рамках кримінального провадження № 12015080340000984 і наданої на запит суду, зроблені такі висновки: - рукописний текст у накладній № 1 від 02.03.2012 року виконаний [PERSON] ; підпис у графі «відпустив» у вказаній накладній виконаний [PERSON] ; встановити ким, [PERSON] , [PERSON] чи [PERSON] виконаний підпис у графі «прийняв» у вказаній накладній не виявилось можливим. - рукописний текст у розписці від 02.03.2012 року виконаний [PERSON] ; встановити, ким виконаний підпис у розписці перед словосполученням « [PERSON] », [PERSON] , [PERSON] чи [PERSON] , не виявилось можливим; підпис після тексту «в чому і розписуюсь» виконаний [PERSON] . - рукописний текст на першій сторінці накладної № 6 від 03.03.2013 року виконаний [PERSON] . Рукописний текст «триста вісімдесят тисяч грн.» на другій сторінці накладної № 6 виконаний не [PERSON] , не [PERSON] і не [PERSON] а іншою особою; підпис в графі «відпустив» накладної, виконаний [PERSON] ; підпис в графі «прийняв» накладної виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Встановити ким, [PERSON] , [PERSON] чи іншою особою виконаний даний підпис, не виявилось можливим. - рукописний текст в розписці від 23.03.2013 року виконаний [PERSON] ; підпис перед словосполученням « [PERSON] » у розписці виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Встановити ким, [PERSON] , [PERSON] чи іншою особою виконаний даний підпис, не виявилось можливим; підпис після тексту «в чому і розписуюсь» виконаний [PERSON] . - рукописний текст в накладній від 10.04.2012 року та підпис у графі «відпустив» виконаний [PERSON] ; встановити ким, [PERSON] , [PERSON] чи [PERSON] виконаний підпис у графі «прийняв» у вказаній накладній не виявилось можливим. - рукописний текст у розписці від 10.04.2012 року виконаний [PERSON] ; підпис перед словосполученням « [PERSON] » у розписці виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Встановити ким, [PERSON] , [PERSON] чи іншою особою виконаний даний підпис, не виявилось можливим; підпис після тексту «в чому і розписуюсь» виконаний [PERSON] . - відтиски печатки з текстом «Коларівська сільська рада» на розписках від 23.03.2013 та 10.04.2012 р., накладній від 10.04.2012 р., нанесені еластичним рельєфним кліше та нанесені печаткою, вільні зразки якої надані на дослідження; відтиск печатки з текстом «Виконавчий комітет Коларівської сільської ради» в розписці від 02.03.2012 р. нанесений еластичним рельєфним кліше, та нанесений печаткою, вільні зразки якої надано на дослідження. Відповідно до довідки Приморського відділення Бердянської ОДПІ від 12.07.2017 р. (а.с.126-127 т. 2), ФОП [PERSON] за 2011 рік задекларовано валовий дохід 472325,00 грн., за 2-4 квартал 2011 року працювало 2 працівника; за 2012 рік задекларовано 694800,00 грн. валового доходу, за 2-4 квартал 2012 року працював 1 працівник; за 2013 рік задекларовано 684442,00 грн. валового доходу, за 2-4 квартал 2013 року працював 1 працівник. Згідно з довідкою Приморського районного центру зайнятості від 17.10.2017 р., 17.07.2017 р. надано список працівників, які перебували у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] з 2011 по 2013 роки (а.с. 129, 130 т. 2). Згідно з довідкою ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 31.07.2017 р. (а.с. 154-156 т. 2) надано перелік сільськогосподарської техніки, зареєстрованої за [PERSON] , ТОВ «Перше Травня» та [PERSON] . Відповідно до копії трудової книжки, [PERSON] з 2010 до 2012 роки працював у ТОВ «Перше Травня» (а.с. 164-167 т. 2). Згідно з книгою обліку доходів [PERSON] та податкової звітності за 2012 р. вказана сума доходу 649800,00 грн., за 2013 р. 684442,10 грн. (а.с. 227-236 т. 2). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він з 2011-2013 роки працював механізатором у [PERSON] , обробляв поля за допомогою техніки [PERSON] - трактор Т-150 синього кольору, весною, працював [PERSON] [PERSON] також була техніка але не встигали культивувати. Те, що [PERSON] , надава свою техніку, було приблизно 2 рази. На яких умовах працювала техніка [PERSON] йому невідомо. [PERSON] допомагав не тільки [PERSON] , а й іншим на їх полях. З В`ячеславівки з бази [PERSON] він також возив посівний матеріал - ячмінь в період 11-13 роки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що у 2010-2015 роки працював механізатором у [PERSON] , обробляв поля. [PERSON] займалась сільським господарством, техніки було мало, в обробці полів використовувалась техніка [PERSON] трактор Т-150, синій, культивували соняшник. Це було 2012 чи 2013 року весною. На тракторі працював [PERSON] допомагав і іншим, свідок бачив техніку на інших полях. На яких умовах надавався трактор, йому не відомо, паливо отримували на заправці в с. В`ячеславівка. Також, трактор [PERSON] їздив і брав зерно на посів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що один раз він культивував у [PERSON] , на тракторі Т150, коли не пам`ятає. В цей час він працював в ТОВ «Перше Травня» механізатором, [PERSON] дав йому вказівку культивувати під соняшник у [PERSON] , 38 га, було це один раз і роботу зробив за один день, заправлявся при цьому з бензовозу у [PERSON] . На яких умовах він обробляв, йому невідомо. [PERSON] допомагав і іншим людям обробляти поля. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працював бухгалтером в ТОВ «Перше Травня», [PERSON] був директором. При складанні розписок він присутній не був, обставини їх написання йому невідомі. Йому невідомо, чи допомагав [PERSON] . [PERSON] технікою чи посівним матеріалом. Він не пам`ятає, чи були договірні відносини з [PERSON] . Один раз [PERSON] казав, що [PERSON] винен йому гроші, але хто саме, [PERSON] чи [PERSON] і яку суму - не казав. [PERSON] допомагав інших фермерам. Колись [PERSON] приїжджав до [PERSON] , вони були у кабінеті. Викликана в якості свідка [PERSON] , в судовому засіданні відмовилась від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтями 1216-1218\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Спадкування\~здійснюється за\~заповітом або\~за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України, зміст договору становлять\~\~умови\~\~(пункти),\~\~визначені\~\~на\~\~розсуд\~\~сторін\~\~і\~\~погоджені\~\~ними,\~\~та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі\~ст.\~1046\~ЦК України,\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України,\~договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до\~ст.\~230\~ЦК України,\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно зі\~ст.\~235\~ЦК України,\~удаваним є\~правочин,\~який вчинено\~сторонами для\~приховання іншого\~правочину,\~який вони\~насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Як роз`яснено у пункті\~20\~постанови пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» від\~06.11.2009\~року №\~9 правочин\~визнається вчиненим\~під впливом\~обману у\~випадку навмисного\~введення іншої\~ сторони\~ в\~ оману\~ щодо\~ обставин,\~ які\~впливають на\~вчинення правочину.\~На відміну\~від помилки,\~ ознакою\~обману є\~умисел у\~діях однієї\~зі сторін\~правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. У пункті\~25\~вказаної постанови\~зазначено,\~що за\~удаваним правочином\~(стаття\~235\~ЦК)\~сторони умисно\~ \~оформляють \~ один\~ \~правочин,\~ \~але \~між \~ними \~насправді встановлюються\~інші \~правовідносини.\~ На\~ відміну\~ від\~ фіктивного\~правочину,\~ за\~ удаваним\~ правочином\~ права\~ та\~ обов`язки\~ сторін\~виникають,\~але не\~ті,\~що випливають\~зі змісту\~правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. У постанові\~від 14.03.2019\~року у\~справі №\~755/3903/17\~Верховний Суд зазначив,\~що тлумачення\~статті 230\~ЦК України\~свідчить,\~що під\~обманом розуміється\~умисне введення\~в оману\~сторони правочину\~його контрагентом\~щодо обставин,\~які мають\~істотне значення.\~Тобто при\~обмані завжди\~наявний умисел\~з боку\~другої сторони\~правочину,\~яка,\~напевно знаючи\~про наявність\~чи відсутність\~тих чи\~інших обставин\~і про\~те,\~що друга\~сторона,\~якби вона\~володіла цією\~інформацією,\~не вступила\~б у\~правовідносини,\~невигідні для\~неї,\~спрямовує свої\~дії для\~досягнення цілі\~-\~вчинити правочин.\~Обман може\~стосуватися тільки\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~тобто природи\~правочину,\~прав та\~обов`язків\~сторін,\~властивостей і\~якостей речі,\~які значно\~знижують її\~цінність або\~можливість використання\~за цільовим\~призначенням. Обман,\~що стосується\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~має доводитися\~позивачем як\~стороною,\~яка діяла\~під впливом\~обману. Стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Оцінка доказів і мотиви суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на твердженнях того, що [PERSON] умисно ввів в оману [PERSON] при укладенні трьох договорів позики у виді розписок, що полягало в тому, що він склав їх замість своєї дружини і надав [PERSON] , приховавши цей факт і отримавши грошові кошти, вказані у розписках. Заперечення і позовні вимоги [PERSON] полягають у тому, що він дійсно, написав тексти трьох розписок замість своєї дружини [PERSON] , але не розписувався замість неї і гроші не отримував. Такі розписки були написані на вимогу [PERSON] в якості гарантії того, що йому будуть повернуті кошти за надання послуг на користь [PERSON] у виді обробки землі і надання посівного матеріалу. На цих підставах [PERSON] просить визнати розписки удаваними правочинами. Надаючи оцінку аргументам сторін і дослідженим доказам, суд спочатку звертає увагу на те, що у всіх розписках боржником зазначена [PERSON] . Як слідує з позовів сторін і їх пояснень під час розгляду справи, обидві сторони погоджуються з тим, що підписи на розписках не належать [PERSON] , і саме цим обґрунтовують свої позовні вимоги. Неналежність підпису [PERSON] у текстах розписок і накладних додатково підтверджується висновком експерта № 128 від 22.04.2016 року, виконаним в рамках кримінального провадження. Відповідно до положень статей 102-104 ЦПК України суд не надає такому висновку доказового значення висновку експерта в розумінні процесуального закону, але вважає можливим врахувати його як письмовий доказ (документ) у відповідності до статті 95 ЦПК України. Далі суд зазначає, що сторони у цій справі не є безпосередніми учасниками оспорюваних договорів позики. Так, [PERSON] не була присутня при укладенні договорів позики і обставини їх укладення їй невідомі. Стверджуючи про наявність обману, позивачка посилається на введення в оману її померлого чоловіка [PERSON] з боку [PERSON] , оскільки розписки від імені [PERSON] написані [PERSON] , який на думку позивачки приховав цей факт від [PERSON] . На переконання суду, таких аргументів недостатньо для доведення факту обману, умислу і мети відповідача за викладених у позові обставин, доводи в цій частині ґрунтуються на припущеннях позивачки і не можуть бути покладені в основу судового рішення. Крім того, у висновку експерта не зазначено, що підпис від імені [PERSON] вчинений саме [PERSON] . У досліджених судом розписках і накладних відсутні відомості про те, що [PERSON] отримав грошові кошти, вказані у розписках. Будь-які інші докази отримання саме [PERSON] грошових коштів за розписками, суду також не надані. Свідок [PERSON] , який вказаний в розписках, суду пояснив, що насправді не був присутній при їх складанні. Крім того, сам же [PERSON] , не заперечує факту складання ним розписок, але пояснює, що не підписував їх замість дружини і печатки сільської ради на них не ставив. Будь-яких доказів на підтвердження того, що померлому [PERSON] не було відомо про те, хто саме складав вказані розписки, і що [PERSON] ввів його в оману, отримавши грошові кошти, суду не надано. Таким чином, на переконання суду, позивачкою не було надано суду доказів вчинення відповідачем обману померлого [PERSON] , і тому позов задоволенню не підлягає. Надаючи оцінку доводам [PERSON] про удаваність договорів позики, суд звертає увагу, що для визнання розписок удаваним правочином, позивачу необхідно було довести, що між [PERSON] і його дружиною [PERSON] існували інші цивільно-правові зобов`язання, і якого конкретно змісту, а також довести, що такі зобов`язання стали причиною укладення боргових розписок. Так, у матеріалах справи міститься лише один договір купівлі-продажу ячменю між ТОВ «Перше Травня» і [PERSON] , який був повністю виконаний. Наявність інших правовідносин, які сторони бажали приховати і які могли би бути підставою для укладення оспорюваних розписок, позивачем не доведено. Так, свідки пояснювали, що був випадок, коли [PERSON] надав [PERSON] трактор для обробки землі, заправляв його паливом, проте у справі відсутні докази того, на яких умовах надавалась така допомога, чи була вона оплатною, і якщо так, то яку конкретно грошову суму мала сплатити [PERSON] . Доводи [PERSON] в частині недійсності договорів позики внаслідок їх не підписання [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки позов з цих підстав може заявляти саме [PERSON] як особа, зазначена стороною цих правочинів. Також, суд відхиляє аргументи представника відповідача про невідповідність розписок порядку грошового обігу у готівкових коштах, оскільки такі доводи не можуть однозначно підтверджувати неможливість фактичного передання грошових коштів. Таким чином, зустрічний позов також є недоведеним і задоволенню не підлягає. Оскільки суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та зустрічних позовних вимог по суті, суд не вважає необхідним розглядати заяви сторін про застосування позовної давності. На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовів, суд не компенсує сторонам понесені судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed