Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

23 липня 2014 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи який зазначив, що між Акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 12.07.2012 року укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER], надання і використання платіжної картки № [NUMBER], згідно якого відповідач отримав кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 15 000,00 гривень з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок в строк до 13 липня 2015 року. Крім того, 12 липня 2012 року між сторонами було укладено договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 010-019121/12-00938-вкл-к. Відповідач умови договорів не виконує, систематично їх порушує. Таким чином, [PERSON] має заборгованість в розмірі 46 067,95 гривень, яку не погашає та продовжує ухилятися від виконання зобов'язання за договором, що є порушенням законних прав ПАТ Банк «Фінанси та Кредит». В судове засіданні представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з'явився. Натомість через канцелярію суду подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Конверти з документами та судовими повістками від неї повертались без вручення за закінченням терміну зберігання. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 липня 2012 року між Акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунку № [NUMBER], надання і використання платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 4-8). Цього ж дня між Акціонерним товариством Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 010-019121/12-00938-вкл-к (а.с. 13-18). Предметом договору є надання позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок відновлювальної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту у сумі 15 000,00 гривень з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався повністю повернути отримані кредитні ресурси в рамках відновлювальної кредитної лінії в строк до 13 липня 2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку та в строку, зазначені в договорі. Пунктом 2.2 договору карткового рахунку платіжна картка є власністю банку, емітується на ім'я клієнта і надається йому в тимчасове користування на умовах, установлених цим договором. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме : надав відповідачу кредитні ресурси у розмірі, передбаченому умовами договору. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач умов договорів не дотримується, систематично їх порушуючи, взятих на себе зобов'язань не виконує, заборгованість не погашає, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором з 12.07.2012 по 01.07.2014 року (а.с. 30-32). Згідно п. 6.1 договору за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 60 % річних від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 2.1.1., 4.3., 4.4. цього договору, а також інших будь-яких строків платежів, передбачених договором. Крім того, сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за увесь час фактичного користування кредитними ресурсами. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованості не погашає. У зв'язку з цим у відповідача виникла заборгованість станом на 01.07.2014 року в розмірі 46 067, 95 грн., яка включає : 13 541,94 грн. - заборгованість за кредитним договором, 21 496,89 грн. - заборгованість за відсотками, 11 029,12 грн. - заборгованість по пені. Згідно з ст.ст. 610, 611, 625 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених - згідно змісту зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1054 Цивільного кодексу України відповідач зобов'язаний повернути банку кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що з [PERSON] належить примусово стягнути на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» борг за договором у розмірі 46 067 гривень 95 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідачку, оскільки рішення ухвалено на користь позивача.

Outcome: approved