Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

23.03.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 29.09.2001 року він уклав з відповідачем [PERSON] шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю. Сімейні стосунки між подружжям не склалися через різницю в характерах, на даний момент сім'я розпалася, тривалий час не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї у подальшому не можливе, вказує на те, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить суд розірвати шлюб, дитину залишити на вихованні у відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 17). У судове засідання відповідач не зявилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала повністю. Зазначила, що на примирення з позивачем не згодна, просила суд залишити після розірвання шлюбу прізвище «Кучерук» та дитину на її вихованні (а.с. 16). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що 29.09.2001 року сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Тютюнниківської сільської ради Житомирського району Житомирській області, актовий запис № 6 (а.с.4). \~\~\~\~ Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 5). Спору щодо місця проживання дитини у сторін не має. \~\~\~\~ Згідно до\~ст. 105 ч. 3 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини сторін припинені, сумісного господарства не ведуть. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими: збереження сім'ї не можливо, на примирення сторони не згодні, шлюб існує лише формально, відтак позов підлягає\~задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат, тому суд не розглядає її.

Outcome: approved