Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

23 лютого 2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,6700 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, належну померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР № 138564, виданого Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області 29 квітня 2003 року. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що у встановлений законом термін не зверталися з заявою до Чугуївської держнотконтори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки відповідач не бажала приймати спадщину, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою, а вони вважали, що можуть здійснити таке звернення в будь-який час. В поточному році з метою оформити та юридично закріпити за собою право власності на належне їм за законом спадкове майно позивачі звернулися з заявами до Чугуївської держнотконтори, де їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері за пропуском встановленого законом 6-ти місячного терміну для звернення та в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку. Позивачі у позові зазначають, що отримати дублікат Державного акту про право власності на спадкову земельну ділянку, виданого на ім'я їх померлої матері не можливе, оскільки Управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області бланки державних актів на право власності на земельні ділянки, а також їх дублікати не друкує та не реєструє. З зазначених підстав вони вимушені були звернутися з даною заявою до суду за захистом своїх спадкових прав. У попереднє судове засіданні від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивачі позовні вимоги підтримали, відповідач позов визнав, третя особа проти позову не заперечувала. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - рідні сестри. [INFO] померла мати сторін - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 25 травня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.11). Факт родинних відносин між сторонами та померлої, як доньок з матір'ю підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.13-15). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, тому їх дошлюбне прізвище змінено, про що свідчать свідоцтва про шлюб (16-18). Відповідно до вимог статті 1220 Цивільного Кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Таким чином, відповідно до наведених норм, часом відкриття спадщини є [INFO], а місцем відкриття спадщини - м. Чугуїв, Харківської області. На підставі вимог статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та статтею 1218 Цивільного кодексу України, де зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, майнові права на спадкове майно у зв'язку зі смертю фізичної особи - спадкодавця не припиняються, а переходять в порядку спадкування. Момент переходу прав в порядку спадкування за законом визначається як час відкриття спадщини. З цього моменту, відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України, права та обов'язки спадкодавця належать спадкоємцеві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 1,6700 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, що належить померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ХР № 138564, виданого Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області 29 квітня 2003 року (а.с.20). [PERSON] за життя склала заповіт щодо вирішення долі належного їй майна на користь [PERSON] ( а.с.19), тому спадкування у відношенні [PERSON] здійснюється за заповітом, а щодо [PERSON] - в порядку спадкування за законом, які за відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, а відповідач відмовився від спадкового майна, про що свідчить заява, засвідчена приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим номером 293 (а.с.24). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. За правилом ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що обставини, на які позивач посилався у позові, як на підстави своїх вимог, - обґрунтовані. З зазначених правових підстав, суд вважає, що за позивачами повинне бути визнане право власності на земельну ділянку, по ? частці за кожною, площею 1,6700 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Волохово-Ярської сільської ради Чугуївського району Харківської області, в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Враховуючи викладене вище, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved