Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

22 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманої суми державної допомоги на дітей одиноким матерям. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у серпні 2017 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям. Заяву було задоволено. У подальшому було встановлено, що право на отримання допомоги відповідачка не мала, у зв'язку з чим виникла переплата у такій допомозі. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачки надміру сплаченої допомоги в сумі 847,20 грн. (а.с.а.с. 2 - 4). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом було встановлено, що 09.08.2017 року відповідачка звернулася до позивача із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, обґрунтувавши її, зокрема, тим, що є одинокою матір'ю, на утриманні якої перебуває малолітня дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.а.с. 6 - 11). Заяву було задоволено, і від 01.08.2017 року відповідачка щомісяця отримувала допомогу (а.с.а.с. 12, 13). Під час проведення перевірки особової справи відповідачки було встановлено, що при зверненні за допомогою вона надала неповну інформацію, не задекларувавши вартість путівки, яку їй видало КП «Дніпровський електротранспорт» у сумі 1 694,42 грн. Сума надміру сплаченої державної допомоги за період від 01.08.2017 року по 31.01.2018 року склала 847,20 грн. (а.с. 5). 14 вересня 2018 року та 09.10.2018 року позивач звертався до відповідачки з письмовими вимогами про повернення безпідставно отриманих коштів, які відповідачка проігнорувала (а.с.а.с. 15, 16). Відповідно до частини першої статті 181 Закону України від 21.11.1992 року №2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон №2811-ХІІ) право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 22 Закону №2811-ХІІ одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Аналогічні положення містить у собі абзаци перший, другий пункту 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751. У відповідності з частинами 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що на час звернення відповідачки із заявою про призначення допомоги вона надала неповну інформацію, не задекларувавши вартість путівки, яку їй видало КП «Дніпровський електротранспорт» у сумі 1 694,42 грн., унаслідок чого виникла переплата в сумі 847,20 грн. З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. При цьому суд зважає на те, що вичерпний перелік підстав для звільнення особи від обов'язку повернути безпідставне набуте майно визначено статтею 1215 ЦК. За правилами, встановленими пунктом 1 статті 1215 ЦК, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відтак юридично значущим чинником для застосування положень приведеної норми є насамперед відсутність рахункової помилки з боку платника і недобросовісності з боку набувача. Між тим, судом було встановлено, що відповідачка при зверненні по допомогу приховала надання їй путівки, що свідчить про її недобросовісність, у розумінні статті 1215 ЦК. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки також підлягає стягненню компенсація судових витрат позивача в сумі 1 762,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved