Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

23.01.2018 року до суду звернулася позивач [PERSON], з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в зв'язку з навчанням до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] 26.02.2018 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін на 27 квітня 2018 року 27.04.2018 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. Справу призначено до розгляду на 05.06.2018 року. 05.06.2018 року в розгляді справи оголошена перерва за клопотанням відповідача. Справу призначено до розгляду на 04.09.2018 року Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 04.09.2018 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина в зв'язку з навчанням твердій грошовій сумі 6000 грн. до закінчення сином навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 1999 року по 2017 рік вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2017 року шлюб між ними розірваний. В період шлюбу в них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Їх син на даний час є повнолітнім. Син продовжує навчання в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця в м. Києві, за контрактною формою на денному відділенні. В зв'язку з навчанням сина вона змушена нести додаткові витрати на його утримання в зв'язку з навчанням, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи, також пояснила, що затрати позивача в зв'язку з навчанням сина складаються з витрат на оплату за навчання, яка складає 32 тис. грн. на рік. З оплати за квартиру, з витрат придбання одягу, на харчування на придбання канцелярських товарів, на проїзд, син приїздить приблизно два рази на місяць. Всі ці затрати позивач не може нести самостійно. А син навчається на денному відділенні, тому позбавлений можливості працювати. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що він своєї згоди на навчання сина в даному навчальному закладі не надавав. Їх з позивачем син вступив до іншого закладу, де оплата була значно меншою і він наполовину з позивачкою оплатив його навчання. Але позивач таємно від нього забрала документи сина з того навчального закладу та син вступив до даного навчального закладу. Крім того невідомо хто укладав контракт на навчання його сина, так як це не була позивачка. Заняття сина закінчуються о 14-00 годині і син може працювати та частково заробляти кошти на своє навчання. Крім того він надає сину кошти в добровільному порядку в зв'язку з навчанням і вважає їх достатніми для навчання сина. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON], в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його згідно якої проти стягнення аліментів на користь матері не заперечує. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2017 рік. 23.01.2017 шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, що сторонами не заперечується. В період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно до яких батьком дітей записаний відповідач. На даний час син сторін є повнолітнім. З відповідача за рішенням суду на користь позивачки стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін. Судом встановлено, що з 01.09.2017 року син сторін зарахований на навчання до Національного медичного університету ім. О.О., Богомольця в м. Києві, за контрактною формою на денному відділенні. Орієнтований строк закінчення навчання 30.06.2023 року, що підтверджується довідкою навчального закладу та копіє контракту. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що син сторін перебуває на утриманні матері та не заперечує проти стягнення аліментів на його утримання на користь матері В зв'язку навчанням сина позивачка несе витрати пов'язані з витрат на оплату навчання, проживання за місцем навчання, харчування, купівлю одягу, взуття, на придбання канцелярських товарів, витрат на проїзд в транспорті. Тобто позивач потребує матеріальної допомоги в зв'язку з навчанням сина. За таких обставин суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в зв'язку з навчанням. Вирішуючи питання про розмір стягуваних аліментів суд враховує, матеріальний стан сторін: доказів про розмір отримуваних прибутків сторони суду не надали, проте є особами працездатного віку та можуть працювати. З відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доки в розмір 1500 грн.відомостей про інших утриманців сторони не надали. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Виходячи з того, що позивач просить стягнути аліменти твердій грошовій сумі, тобто позивачем обраний саме такий спосіб захисту прав, суд вважає, що аліменти на утримання сина в зв'язку з навчанням повинні бути стягненні в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання ще неповнолітньої доньки. Також суд враховує ті затрати, що несе позивачка з навчанням сина, а також той факт, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на навчання сина, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в зв'язку з навчанням сина в твердій грошовій сумі 2500 грн. Доводи відповідача про те, що він проти навчального закладу, де навчається син. Та що контракт в інтересах сина уклався сторонньою особою, судом не враховуються при вирішенні питання про стягнення аліментів, так як згідно норм Сімейного кодексу України дані обставини не враховуються при вирішення питання про стягнення аліментів та визначенні їх розміру. Крім того, так як син сторін навчається саме в даному навчальному закладі, що свідчить про його бажання отримати саме таку освіту, Також син потребує допомоги батьків в зв'язку з навчанням. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 23.01.2018 року, проте 18 років сину сторін виповнюється 27.01.2018 року і до цього часу на утримання сина з відповідача стягуються аліменти, як на неповнолітню дитину, тому аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в зв'язку з навчанням з 28.01.2018 року і до 30.06.2023 року, тобто до закінчення навчання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704.80 грн. На основі ст. 199, 200, 201, СК України,

Outcome: partial