Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

21 червня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 21 жовтня 2011 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 30 квітня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 20914 грн., з яких: 1668,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16273,22 грн. - проценти за користування кредитними коштами, та нарахованих за порушення умов кредитного договору 1500,00 грн. пені та комісії, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 972,10 грн. - штрафу (процентна складова). Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 21 жовтня 2011 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про витребування доказів від 03 лютого 2020 року зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати оригінал анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг; докази на підтвердження повідомлення [PERSON] про зміну процентної ставки за спірним договором; відомості щодо строку дії платіжної картки згідно вказаного договору;\~ розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, із зазначенням окремими графами розрахунок поточної та простроченої заборгованості; виписку з карткового рахунку. 27 лютого 2020 року представником позивача було надано відповідь, зокрема, надано довідку про видачу кредитних карток за договором б/н, підписаним з [PERSON] ; виписку по кредитному рахунку, анкету- заяву, довідку про зміну умов кредитування. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2011 ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав із [PERSON] договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору кредиту, підписавши останній та заяву. Таким чином, судом встановлено, що саме при укладанні договору сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання договору сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір підлягає виконанню обома сторонами. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на платіжній картці. За користування Кредитом Банк нараховує відсотки у розмірі встановленими Тарифами Банку, із розрахунку 365/366 календарних днів на рік. За змістом Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Строк дії картки вказаний на картці (місяць, рік). Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів. Обставини щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних карток відповідачем не спростовуються, та підтверджуються паспортними даними, які [PERSON] особисто засвідчував при укладанні договору, випискою по картковим рахункам. Таким чином, АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобов`язання перед банком. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням визнається право відношенням, на підставі якого одна сторона боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майна, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші право чини відповідно до ст.11 ЦК України. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У разі порушення зобов`язань відповідно до ст. 611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора зобов`язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов`язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Згідно до ч.1. ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до кредитного договору відповідач зобов`язався виконувати погашення кредиту в порядку та строки відповідно до договору. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором від 21.10.2011 у сумі\~ 20914,09\~ грн., з яких: 1668,77 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16273,22 грн. - проценти за користування кредитними коштами, та нарахованих за порушення умов кредитного договору 1500,00 грн. пені та комісії, а також 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 972,10 грн. - штрафу (процентна складова). З огляду на наведе, суд вважає доведеними та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 1668,77\~ грн., що становить заборгованість за тілом кредиту. Щодо стягнення нарахованих процентів суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається\~ на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разу укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з заяви - анкети [PERSON] про видачу кредиту, позичальник погодився з Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді і який підписав без застережень. За таких обставин, позивачем надані підтвердження про запропоновані відповідачу умови оплати процентів за користування кредитним коштами, а тому документи, які наявні в матеріалах даної справи та містять підпис відповідача, можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.10.2011 року шляхом підписання заяви- анкети. З наданого позивачем розрахунку убачається, що по 01.09.2014 року включно нарахування відсотків здійснювалось відповідно до Тарифів, що діяли, з 01.09.2014 року, щомісячна процентна ставка складала 34.80 відсотка на рік; з 01.04.2015 року, щомісячна процентна ставка складала 43.20 відсотка на рік (згідно розрахунку позивача та даних з офіційного веб-сайту ПАТ КБ «ПриватБанк»). Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Відповідно до анкети-заяви, особа, яка її підписала, зобов`язана виконувати умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті АТ КБ «ПриватБанк». З наявної в матеріалах справи анкеті-заявці про приєднання до умов та правил надання банківських послуг убачається, що сторонами обумовлено проценту ставку за користуванням кредитом 30,00 % річних на залишок заборгованості. Після підвищення обумовленої сторонами відсоткової ставки, відповідач активно користувався зазначеною карткою, про що свідчать операції про зняття грошових коштів та погашення заборгованості. Таким чином, суд вважає, що відповідач шляхом активного користування кредитною карткою, внесенням коштів на неї, погодився із підвищеною відсотковою ставкою за\~ цим кредитним договором. Крім того, статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 631 ЦК України,строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повергнення позики. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто, як вбачається з наданої позивачем довідки, по січень 2018 року, тобто по 31 січня 2018 року. Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, тобто за період з 01 лютого 2018 року по 30 квітня 2019 року, суд вважає неправомірним, оскільки вони нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування. Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 6435,44 грн., а саме: 1668,77 грн. заборгованості за кредитом; 4766,67 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих пені та штрафів не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з п. 5 ч. 2 Розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року Кабінету Міністрів України, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, місто Маріуполь Донецької області, де зареєстрований відповідач [PERSON] , входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено місто Маріуполь Донецької області. Оскільки на теперішній час вказані населені пункти Донецької області, згідно з затвердженим переліком, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON] і звільняють його від обов`язку по оплаті пені та штрафів на користь АТ КБ «ПриватБанк». Доказів того, що відповідач [PERSON] проживає поза межами м. Маріуполя суду АТ КБ «Приватбанк» не надано. До того ж, суд враховує, що АТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом до [PERSON] зазначив містом його проживання м. Маріуполь. Таким чином, позивачем безпідставно в порушення вимог зазначеного Закону нараховані відповідачу [PERSON] : пеня на суму 1500 грн. та штрафи на загальну суму 1472,10 грн., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 591.10 грн. судового збору. ( (1921*6435,44) / 20914,09). Враховуючи викладене та

Outcome: partial