Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

22 липня 2014 року позивач звернулась до суду із названим позовом, у якому зазначила, що відповідач є батьком спільної з позивачкою дитини [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідач проживає окремо від позивачки та дочки, дитина повністю знаходиться на утриманні позивачки. З 01.09.2013 року дитина навчається на 1 - му курсі денної форми навчання Херсонського державного університету за напрямком підготовки « 6.020303. Філологія (іспанська, англійська мова та література)». Дитина отримує стипендію у розмірі 803 грн. Крім [PERSON], позивачка має на утриманні дитину від іншого шлюбу - [PERSON], [INFO]. Позивачка отримує заробітну плату у розмірі 2 200 грн. щомісячно, однак сукупних доходів родини не вистачає на утримання всіх її членів - позивачка зазначила, що їй важко самостійно утримувати та виховувати двох дітей. На думку позивачки, відповідач може та повинен як і вона допомагати їхній спільній дитині вивчитися та почати самостійне життя. Дитина вважає, що її батько також повинен нести витрати на матеріальну підтримку при навчанні дитини, оскільки він має таку можливість. Орієнтовано дитині на місяць при навчанні потрібно близько 1800 - 2000 гривень. Оскільки дитина отримує стипендію у розмірі 800 грн., то відповідач та позивачка повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частинах - тобто по 500-600 грн. кожен. Відповідач працює, має постійний заробіток і дохід та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, інших утриманців відповідач не має. Просила суд, стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], на користь позивачки аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], у зв'язку з навчанням, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 30.06.2017 року включно. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві. Відповідач позов визнав, пояснив що має можливість сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 13 вересня 1996 року Комсомольським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. Згідно довідки про склад сім»ї №56 від 07.07.2014 року виданої ОСББ «Сенявіна, 150», [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації разом з позивачкою, за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є студенткою 1 курсу напрямку підготовки « 6.020303. Філологія (іспанська, англійська мова та література) факультету перекладознавства денної форми навчання, бюджетна форма фінансування, та отримую стипендію у розмірі 803 гривні, що підтверджується Довідкою №600 від 23.06.2014 року, виданою Херсонським державним університетом. Згідно довідки, термін навчання 4 роки (з 01.09.2013 року по 30.06.2017 роки). Згідно довідки про доходи вих.№00302-07/14-АМ/ХС/ТТ013 від 04.07.2014 року, виданої ТОВ «Альянс Маркет», загальна сума отриманого доходу [PERSON] за період з січня 2014 року по червень 2014 року складає 13 184,20 грн. Відповідач не працює, згідно його пояснень отримує пенсію за вислугу років у розмірі 1600 гривень. Відповідно до положень статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки, відповідач не заперечував проти задоволення позову, суд вважає, що він має можливість надавати дочці матеріальну допомогу. Таким чином, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 його заробітку (доходів) підлягає задоволенню. Позивачка просить стягнути аліменти у розмірі не меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму до закінчення навчання. Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Мінімальний розмір на одну дитину визначений частиною третьою ст.182 СК України, яка згідно ст. 201 цього Кодексу до відносин щодо обов'язку утримувати повнолітніх дочку, сина не застосовується, а тому вимога про визначення мінімального розміру аліментів задоволенню не підлягає. Оцінюючи в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду державного бюджету необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed