Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

23 квітня 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2017 року приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис, яким стягнув з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 05.07.2010 з ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 48761,81 грн. Вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства, оскільки він не переконався у безспірності грошової вимоги та не врахував, що з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 48761,81 грн. з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №б/н від 05.07.2010 року та стягнути понесені судові витрати. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених в письмовому відзиві (а.с.33). Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 05.07.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останньому надано кредит, розмір якого в подальшому було збільшено, під 30 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 50). 14 червня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі ст. ст.\~34,\~87-91 Закону України «Про нотаріат»\~було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4253, яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору №б/н від 05.07.2010 року (а.с.17). У виконавчому написі зазначено відомі дані боржника [PERSON], а також, що строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 липня 2010 року по 10 квітня 2017 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10567, 96 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 18392,79 грн., заборгованості за пенею у розмірі 15852,88 грн., заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу у розмір 1150 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 2298,18 грн. (а.с. 42). На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа, 20.11.2017 року постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції [PERSON] було накладено арешт на майно боржника, ВП №52480228 (а.с.21). Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача свої вимоги обґрунтовував зокрема тим, що виконавчий напис нотаріуса від 14.06.2017 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинивши його, нотаріус не перевірив документи надані банком, які б підтверджували безспірність заборгованості. Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~(далі Перелік документів) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Представником позивача не доведено, що існують невирішені спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису і такі обставини не встановлені судом при вирішенні спору. Стягувачем, як цього вимагають положення зазначеного вище законодавства для одержання виконавчого напису були подані: оригінал кредитного договору; засвідчений стягувачем розрахунок із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Посилання представника позивача як на незаконність виконавчого напису в частині порушення строків позовної давності при включенні до розміру заборгованості чергових сум поза трьохрічним строком також не заслуговують на увагу з огляду на наступне. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи, що в даному випадку повернення коштів було визначено періодичними щомісячними платежами, право вимоги до боржника [PERSON] у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло з моменту останнього надходження коштів на погашення кредиту, яке було здійснено 12.07.2016 року (а.с.48 зворот). Таким чином, стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса від 14.06.2017 року проведено в межах трьохрічного строку позовної давності відповідно до вимог\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Що стосується суми неустойки за виконавчим написом, то доводи сторони позивача, про прострочення такої вимоги не підтверджені жодними доказами. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису були дотримані вимоги ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed