Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

23.10.2018 року [PERSON] , яка\~ проживає по [ADDRESS] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою в якій просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , щодо\~ дитини [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 1/4 частини його щомісячного заробітку на 1/3 частину, починаючи з 11.02.2010 року і до досягнення\~ дитиною повноліття. Мотивуючи вимоги тим, що між сторонами було укладено шлюб, від якого у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] .\~ З моменту народження доньки відповідач активної участі в житті новоствореної сім`ї не брав, не підтримував її починань пов`язаних з побутовими питаннями та процесами, що пов`язанні з розвитком дитини. Відсутність спільних інтересів стала наслідком розірвання шлюбу, після розлучення позивач всіляко намагалась залучити відповідача до участі у вихованні дитини.\~ В той же час відповідач всіляко уникає зустрічей зі своєю донькою, в поодинокі випадки зустрічей дитини з батьком, донька поверталась засмучена з втратою доброго настрою. Останні\~ три роки дочка просить відмовитись від зустрічей з татом. На одинадцятий день народження дочка будь-яких привітань не отримала. Відповідач після розірвання шлюбу постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її\~ життям, не відвідує її вдома та в школі, разом не проводить час, необхідних для життя доньки речей не купує, тобто не виконує батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 03 липня 2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] , в частині збільшення розміру аліментів, залишено без розгляду за заявою позивача. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, оскільки після розлучення відповідач з дочкою не спілкується, вона не забороняла їм спілкуватися, дочка не бажає з ним спілкуватися. Відповідач участі в житті доньки не приймає, не надає дозвіл для виїзду за кордон на постійне місце проживання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначив, що відповідач не цікавиться життям дитини. Відповідач в судовому зазначив, що просив у позивача дозволу на поїздку в Овруч на день народження дочки, все робив заради дитини. До органу опіки та піклування, щодо вирішення питання\~ у вихованні дитини не звертався. Представник відповідача в судовому засіданні, щодо задоволення позову заперечував, зазначив, що основною підставою для позбавлення батьківських прав є отримання дозволу на постійне місце проживання за кордоном. Представник третьої особи підтримує позовні вимоги, щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Малолітня [PERSON] в судовому засідання висловила думку, про позбавлення відповідача батьківських прав, крім того зазначила, що при зустрічах батьків між ними виникали сварки щодо квартири. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою, що підтверджується копіями свідоцтва\~ про народження серії\~ [NUMBER] від 02 жовтня 2007 року, повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02 березня 2016 року, довідки об`єднання співвласників\~ багатоквартирного будинку «Краківська 15-17» від 02 жовтня 2018 року №103 (а.с.9,10,11,13). Згідно довідки про отримання аліментів, видно, що\~ [PERSON] отримує аліменти від відповідача (а.с.12). Згідно протоколу індивідуальної психологічної діагностики від 01.10.2018 року, щодо ставлення дитини до членів своєї сім`ї, характеристики [PERSON] та характеристики позашкільного навчального закладу «Центр технічної і художньо-естетичної творчості для дітей та юнацтва «Зміна» м.Києва» та танцювально-спортивного клубу «Юпітер», тато не виконує батьківських обов`язків, не приділяє належної уваги донці та її вихованню. Дівчинку приводять та забирають мама або бабуся, батько за весь період часу не з`являвся. Мама приймає активну участь у житті дитини, регулярно та своєчасно вносить оплату за тренування та змагання (а.с.14-19). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд встановив, що враховуючи думку дитини, орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , у зв`язку з тим що він ухиляється від виховання та утримання дитини. Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України\~ орган\~ опіки і піклування\~ подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку та попередження батьків про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Аналізуючи докази в їх сукупності, беручи до уваги віддаленість місця проживання відповідача та обставини його життя, суд приходить до висновку, що орган опіки та піклування не встановив факту свідомого нехтування батьком своїми обов`язками, винної поведінки відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. А також того, чи можливо змінити його ставлення до виховання дочки в кращу сторону, не сприяли захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування. Не врахували того, що відношення відповідача підлягає зміні, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки. Того, що до відповідача раніше не застосовувалось попередження про необхідність змінити ставлення до виховання своєї доньки. Тому застосування до відповідача крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним та недоцільним, однак вважає за потрібне попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання\~ дитини. Також при ухваленні рішення, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, не було заслухано думку останнього, хоча відповідач повідомляв про наявність вагомих обставин, що унеможливили його прибуття для надання пояснень під час слухання даного питання. Крім того, враховуючи думку дитини, не було враховано обставин її формування, стороннього впливу на формування думки дитини, впливу вікового критерію, який є змінною, яка безпосередньо формує внутрішнє ставлення дитини, щодо певних факторів, що складають уявлення дитини та відношення до певних подій, оцінка\~ яких може змінитися в подальшому. Суд бере до уваги, що наявність неприязних відносин між батьками дитини є суттєвою перешкодою повноцінного спілкування відповідача з дочкою. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який застосовуєтьсь лише за наявності неспростовних доказів свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, тому посилання позивача на існування заборгованості по аліментах та невідвідування відповідачем навчального закладу дитини у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Аналізуючи всі обставини справи, надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed