Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

21 січня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що [INFO] року помер їхній батько [PERSON], а [INFO] року померла матір [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися позивачі. Внаслідок укладання шлюбу з [PERSON], [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] правовстановлюючий документ про реєстрацію права власності на який відсутній. Після смерті [PERSON], яка від спадщини не відмовлялася, приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області відкрита спадкова справа за №41912555 від 27 жовтня 2015 року. Позивачі не можуть оформити в законному порядку спадщину, в зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, та пропуску шестимісячного строку для її прийняття, що стало підставою для нотаріальної відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У постанові нотаріуса зазначено, що [PERSON] прийняла спадщину, згідно ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав. Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2015 року позивачам визначено додатковий строк для подання ними заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, - три місяці з дня набрання рішенням законної сили. При повторному зверненні до нотаріуса позивачі не змогли отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими будівлями, чим порушено право на отримання спадщини. [PERSON] від власної ? частки на житловий будинок відмовляється на користь позивача [PERSON] Позивач [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить ? частки визнати за його сестрою. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника Межівської селищної ради. Проти позовних вимог не заперечує. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 26 травня 2010 року, актовий запис №68, [PERSON] помер [INFO] року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16 червня 2014 року, актовий запис №58, [PERSON] померла [INFO] року. Довідкою Межівської селищної ради Дніпропетровської області №1006 від 27 жовтня 2015 року, підтверджується, що на день смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] була зареєстрована разом з ним по [ADDRESS], де і продовжувала проживати до дня своєї смерті [INFO] року. Згідно довідки виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області №1007 від 27 жовтня 2015 року, згідно інвентаризації будинків по [ADDRESS] будинку [NUMBER] присвоєно [NUMBER]. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих Межівським Р\\б ЗАГС Дніпропетровської області 19 травня 1962 року та 30 листопада 1971 року відповідно, батьками позивачів є [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданого с/радою Жолоби Кременецького району Тернопільської області 29 грудня 1960 року, актовий запис №16. Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності, з кількістю кімнат від одного до п'яти включно від 16 травня 1961 року, реєстр №712, підтверджується, що, згідно рішення виконкому селищної ради депутатів трудящих №4 від 29 березня 1961 року, про відвід земельної ділянки надається [PERSON] право безстрокового користування земельною ділянкою в [ADDRESS], загальною площею 1000.0 кв.м. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положенням ч.2 ст.1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно постанови приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [INFO] року її матері [PERSON] з причини відсутності документів, що підтверджують право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] Дніпропетровської області, а також пропуску встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області №181/876/15-ц від 08 грудня 2015 року, підтверджується, що позивачам визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, - три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, тобто порушене цивільне право на отримання спадщини, то, згідно ст.16 ЦК України, воно підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно. Позивач [PERSON] від ? частки спірного майна відмовився на користь [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлений факт прийняття спадщини позивачами після смерті померлої матері у вигляді спірного майна. З урахуванням того, що відсутні правовстановлюючі документи на нього та нотаріально оформити спадщину чи іншим шляхом визнати право власності неможливо, приймаючи до уваги відмову [PERSON] від ? частини майна на користь [PERSON] , суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. При цьому суд зазначає, що норми ст.ст. 88, 214, 215 ЦПК України є нормами процесуального права, носять імперативний характер та не можуть бути змінені за згодою сторін (за виключенням випадків укладання мирової угоди), а тому суд не може покласти на позивача судові витрати.

Outcome: approved