Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

23.07.2020 року представник позивача звернулася до суду в інтересах [PERSON] з вищезазначеним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, мотивуючи це тим, що її довіритель [PERSON] , згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору купівлі-продажу від 01.07.2020 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які більше року у вище зазначеній квартирі не проживають. У добровільному порядку змінити реєстрацію свого місця проживання відповідачі не бажають. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування зазначеною вище квартирою. Позивач та її представник адвокат Козачок М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснили, що позивач у квартирі [ADDRESS] проживає більше двох років, що підтверджується попереднім договором купівлі-продажу. від 11.06.2018 року. В квартирі речей відповідачів не має, квартирою вони не цікаляться та вона з ними не спілкується. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Третя особа [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, будучи допитаною в якості свідка суду показала, що вона є матір`ю відповідачів. Після смерті її чоловіка (їх батька) сини відмовились від спадкових прав на квартиру на її користь. [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі не проживають з 1990 року, речей в квартирі не залишали. 01.07.2020 року між позивач та нею укладено договір купівлі-продажу кватири, яка розташована за адресою по [ADDRESS] . Позивач дійсно почала проживати в квартирі вже більше двох років тому. Відповідачі обізнані про необхідність знятись з реєстрації та не заперечують проти задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши думку відповідачів та третьої особи, перевіривши матеріали справи, враховуючи покази свідка, доводи позивача в обґрунтування позову, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору купівлі-продажу від 01.07.2020 року № 214493620 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки відділу «ЦНАП» Новотроїцької селищної ради Херсонської області від 30.06.2020 року № 719 [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Згідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, ще не суперечать закону. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.ч.2,3 ст. 64 Житлового кодексу УРСР членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Зі змісту ст. 405 ЦК України вбачається, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що в квартирі по [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] , які за місцем реєстрації не проживають більше року без поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку, що не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, викладених у позовній заяві, та враховуючи що відповідачі відсутні за місцем реєстрації: в квартирі по [ADDRESS] , більш ніж один рік без поважної причини, домовленості з даного приводу між сторонами не було, суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки порушуються права позивача, як власника квартири. На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved