Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

23 березня 2017 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою до Забарівської сільської ради, третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], який помер 05.12.1998 року, а саме: визнати за ними право власності на 1/3 ідеальні частини (за кожним) на право на земельну частку (пай) площею 5,04 га по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім. Гагаріна, Забарівської сільської ради, Корюківського району Чернігівської області, що належала померлому на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) ЧН №065924 виданого 17 липня 1996 року. В судове засідання представник позивачів, надав заяву про розгляд справи без їх з позивачами участі, позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Представник Корюківської районної державної нотаріальної контори належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що не є перешкодою у розгляді позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається. По справі встановлено, що позивачка [PERSON] є матірю позивачів [PERSON] та [PERSON] Батьком її дітей, є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження. За життя [PERSON] був членом місцевого колективного господарства ім. Гагаріна, Забарівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області та був включений в списки осіб, які мають право на майнові та земельні паї даного колективного сільськогосподарського підприємства, а в наступному йому було 17 липня 1996 року видано сертифікат ЧН №065924 на право власності на земельну частку (пай) площею 5,04 га. 05 грудня 1998 року їх чоловік та батько помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЕЛ №048087 виданим 05.12.1998 року Забарівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. тому до спадкового майна належить: земельна частку (пай) площею 5,04 га по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Гагаріна, Забарівської сільської ради, Корюківського району Чернігівської області, що належала померлому на підставі сертифікату на право власності на земельну частку (пай) ЧН №065924 виданого 17 липня 1996 року. Саме на дане майно померлого і відкрилася спадщина. [PERSON] не розпорядивсь своїм майном, заповіту не склав. На сьогоднішній день фактичними власниками спадкового майна є позивачі, але коли вона виявили бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вони цього зробити не зможуть. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус позивачу не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомими фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. Нажаль державний акт було втрачено, тому для вирішення даного питання позивачі змушені звернутися до суду. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивачі є спадкоємцями, тобто власниками майна померлого і мають право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачів про визнання за ними права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивачі сплатили судовий збір по розгляду даної справи у розмірі 640,00 грн., тому ці витрати слід залишити за ними.

Outcome: approved