Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

23 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про стягнення недоотриманої суми пенсії, яка обґрунтована тим, що [INFO] у м. Алчевську, Луганської області померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилась недоотримана пенсія нарахована за життя [PERSON] у розмірі 80208 грн. 38 коп.. Зазначає, що померла не отримувала зазначену пенсію не з власної вини, а в зв`язку з тим, що в 2014 році вона, як мешканка м. Алчевська, Луганської області опинилася на тимчасово окупованій території в районі проведення антитерористичної операції де не працювали органи Пенсійного Фонду і не мала можливості отримати пенсію, оскільки за станом здоров`я не могла виїхати на підконтрольну Україні територію. Вказує на те, що рідних по прямій лінії [PERSON] не мала та все своє майно заповідала йому та він є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] .. Зазначає, що після звернення до нотаріуса він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом до складу якого входила недоотримана пенсія. Зазначає, що відповідач недоотриману пенсію нарахував йому у розмірі 66912 грн. 31 коп., розмір недоотриманої пенсії було незаконно зменшено на суму 13296 грн. 08 коп. З огляду на викладене просив суд ухвалити рішення яким визнати його спадковим майном недоотриману пенсію померлої [PERSON] у розмірі 80208 грн. 38 коп. Стягнути зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь недоотриману пенсію у розмірі 13296 грн. 08 коп. 09 березня 2021 року до суду представником відповідача Слов`янського об`єднаного УПФУ Донецької області було надано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що проти задоволення вимог [PERSON] заперечує з тих підстав, що пунктом 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 встановлено, що для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Заява на виплату недоотриманої пенсії представником позивача була надана 17 вересня 2019 року. Позивачу розмір недоотриманої пенсії був зменшений та разовим дорученням від 13 жовтня 2020 року була виплачена пенсія у сумі 66912 грн. 31 коп. за період з 01 червня 2015 року по 25 серпня 2017 року, на підставі частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року за № 1058-IV та відповідно до листів-роз`яснень Пенсійного фонду України від 02 грудня 2008 року № 21254/02-40 та від 31 травня 2010 року № 9314/02-40 щодо виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, розмір недоотриманої пенсії було зменшено на 13296 грн. 08 коп. з огляду на дату звернення до управління Пенсійного фонду. На даний час, недоотримана пенсія по пенсійній справі [PERSON] відсутня. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення. Ухвалою суду від 28 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 25 січня 2021 року справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року справу призначено до розгляду по суті. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про стягнення недоотриманої суми пенсії, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Алчевську, Луганської області (а.с.4). Відповідно до заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 631, складеного [PERSON] та посвідченого 17 травня 2006 року державним нотаріусом першої Алчевської державної нотаріальної контори Луганської області, [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно(а.с.5). Відповідно до Свідоцтва про права на спадщину за заповітом та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] недоотриману пенсію у розмірі 72493 грн. 23 коп., вказане свідоцтво про право на спадщину зареєстроване за № 64752067від 17 вересня 2019 року(а.с.6,7). Відповідно до листа Слов`янського об`єднаного управління ПФУ Донецької області № 62/с-19 -01.09 від 24 лютого 2020 року, пенсійна справа [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] знаходилася на обліку в Слов`янському об`єднаному УПФУ Донецької області. На момент припинення виплати 01 січня 2016 року щомісячний розмір пенсії 1530 грн. 15 коп.,з 01 травня 2016 року -1594 грн. 55 коп., з 01 грудня 2016 року - 1729 грн. 10 коп., з 01 жовтня 2017 року - 2826 грн. 18 коп., з 01 грудня 2017 року - 2847 грн. 33 коп.. Невиплачена пенсія за життя за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2019 року складала 80208 грн. 38 коп.. Заява на виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] надана до управління 17 вересня 2019 року. В разовому дорученні на виплату недоотриманої пенсії визначена сума - 66912 грн. 31 коп.. Сума невиплаченої пенсії за терміном позовної давності за життя за період з 01 січня 2016 року по 17 вересня 2016 рік складала 13296 грн. 08 коп.(а.с.8). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1429-5000134554 від 30 травня 2019 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 113/2019 року, наданої Першою макіївською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду, вбачається, що 30 травня 2019 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В матеріалах спадкової справи є відповідь Слов`янського об`єднаного управління ПФУ Донецької області, згідно із якою по пенсійній справі [PERSON] є недоотримана пенсія у розмірі 72493 грн. 23 коп.. Крім цього з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно із ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що сума недоотриманої пенсії після померлої в розмірі 66912 грн. 31 коп. виплачена позивачу, що підтверджується разовим дорученням від 13 жовтня 2020 року, із цього приводу спір між сторонами відсутній. Разом з тим, спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті [PERSON] у розмірі 13296 грн. 08 коп.. Таким чином, Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області не було виплачено [PERSON] суму недоотриманої пенсії у розмірі 13296 грн.08 коп., яка входить до складу спадщини після смерті [PERSON] .. Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно із п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. До того ж зі змісту статті вбачається, що основною умовою обмеження виплати пенсії є її неотримання з вини самого пенсіонера. В судовому засіданні встановлено, що спадкодавиця проживала та померла на території, яка непідконтрольна владі України, отже отримання пенсії для неї, як особи похилого віку значно ускладнювалося вказаними обставинами. Наведені обставини визнаються судом загальновідомими та відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті спадкодавця. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що загальна сума пенсії за період з 01 червня 2016 року по місяць смерті складає 80208 грн. 38 коп., а виплачена як недоодержана пенсія на заяву спадкоємця 66912 грн. 31 коп., то невиплачена пенсія, яка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] складає 13296 грн. 08 коп., яка повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, що підтверджено відповідачем у наданому ним відзиві на позовну заяву. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої пенсії [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню. В частині вимог про визнання невиплачених коштів недоотриманої пенсії спадковим майном суд відмовляє у задоволенні, оскільки такий спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів не передбачений чинним цивільним законодавством, є за своєю суттю обставиною, що підлягає доказуванню в межах поданого позову про стягнення коштів недоотриманої пенсії, і є підставою розгляду даного спору по суті та не вимагає додаткового вирішення. Розв`язуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить з таких міркувань. Так, відповідно до документів, наданих суду позивачем, судові витрати полягають у сплаті судового збору. Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом позов задоволений частково. Відповідно до п. 36 Постанови ВССУ № 10 від 7 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З огляду на те, що позовні вимоги судом задоволені частково, однак пропорційність розподілу судових витрат точно визначити неможливо, суд приходить до висновку про можливість рівного розподілу судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача 50% від сплаченого позивачем судового збору, що становить 420 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: partial