overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

24.06.2015 р. року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якій вказує, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 07.09.2013 року, який було зареєстровано Соледарською міською радою м. Артемівська у Донецькій області, актовий запис № 36. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вказала, що неповнолітня дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні. З березня 2015 р. вони не проживають разом, відповідач пішов з сімї. Кошти на утримання сина відповідач дає нерегулярно. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з матеріального забезпечення та виховання дитини. Позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, на її користь на утримання неповнолітньої дитини щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно перебувають у шлюбі з 07.09.2013 року, який було зареєстровано Соледарською міською радою м. Артемівська у Донецькій області, актовий запис № 36 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач [PERSON] (а.с.5). Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні заяви, вони підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

24.06.2016 [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила стягнути з відповідача\~ [PERSON] на її користь суму позики в розмірі шістдесят тисяч гривень та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 лютого 2015 року відповідачем [PERSON] було отримано від неї позику грошові кошти в розмірі шістдесят тисяч гривень на один рік. Незважаючи на те, що термін повернення позики закінчився, відповідач повертати їй позику в добровільному порядку не бажає і дана подія послугувала підставою для її звернення до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала, просила слухати справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, вимоги позову визнав повністю, просив слухати справу в його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких підстав. Судом встановлено, що 01 лютого 2015 року позивач надала [PERSON]Є позику у сумі 60 000,00 грн строком на один рік, а позичальник зобов'язався повернути отриману суму. На підтвердження факту укладення договору позики та отримання грошей в позику відповідач [PERSON] видав розписку, складену та підписану ним власноруч, яка посвідчує отримання ним 01 лютого 2015 року у позику грошових коштів в сумі 60 000 грн строком на один рік (а.с.16). Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ч.2 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути продавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В установлений строк відповідач [PERSON] не виконав своє зобовязання, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг позики від 01 лютого 2015 року у сумі 60 000 грн. В силу ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

24.06.2016 до Шполянського районного суду Черкаської області поштою надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 14.02.2012 виконавчим комітетом Сигнаївською сільською радою Шполянського району Черкаської області, актовий запис №1. Дітей сторони не мають. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Через органи ДРАЦС відповідач розривати шлюб не бажає. Свій позов позивач мотивує тим, що з 20.11.2015 сторони фактично припинили шлюбні відносини через несумісність характерів, життя з відповідачем не склалось. Спільне проживання стало неможливим.Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. В судове засіданні позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомленнями. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.02.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 18.05.2016, яке видане виконавчим комітетом Сигнаївської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис №1 (а.с.4). Згідно з довідкою №232 від 20.05.2016, виданою виконавчим комітетом Ятранської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, [PERSON], 1964 року народження, є жителем [ADDRESS] та в складі його сім'ї числиться сестра [PERSON], 1961 року народження (а.с.9). Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, і це має істотне значення, а тому позов задовольняється і шлюб розривається. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, ч.2 ст. 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

24.06.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11868,11 грн. та 1378 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 12.06.2015, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 8013,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 18.04.2016 становить 11868,11 грн. і складається з наступних сум: 8013,19 грн. - заборгованість за кредитом; 1250,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1664,16 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 941,11 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.06.2015 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.5-30. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 11868,11 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 8013,19 грн. - заборгованість за кредитом; 1250,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1664,16 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 941,11 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, - а.с.4. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 11868,11 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1378 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

24.06.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 20618,51 грн. та 1378 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору №б/н від 02.11.2010, ПАТ КБ «Приватбанк» надало [PERSON] кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог договору відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору. Заборгованість відповідача станом на 30.04.2016 становить 20618,51 грн. і складається з наступних сум: 2241,64 грн. - заборгованість за кредитом; 14018,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 958,02 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати - 1378 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що в порядку заочного розгляду справи зі згоди представника позивача, позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.11.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, - а.с.7-32. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору в розмірі 20618,51 грн. Вказана заборгованість, згідно розрахунку, складається з наступних сум: 2241,64 грн. - заборгованість за кредитом; 14018,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 958,02 грн. - штраф (процентна складова), - а.с.5-6. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20618,51 грн., а також, сплачені при подачі позову судові витрати в розмірі 1378 грн. судового збору. На підставі ст.ст.526, 611 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

24.06.2016р. [PERSON] звернулась із заявою про встановлення факту належності її батькові -[PERSON] свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, що на вул. Підзамок, 18 у с. Градівка Городоцького р-ну Львівської обл., вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, вона є донькою спадкодавця, не може належним чином оформити свої спадкові права, оскільки у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого Самбірським МБТІ 10.10.1989р. на підставі рішення виконкому Городоцької районної Ради народних депутатів від 15.06.1989р. № 204 допущена помилка, а саме неправильно зазначено прізвище спадкодавця «Урба», замість «Урбан». В судове засідання [PERSON] не зявилась, 21.07.2016р. подала заяву, у якій просить про задоволення заяви та розгляд справи у її відсутності (а.с.47). Представник Градівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не зявився, 21.07.2016р. сільський голова подав клопотання, в якому висловився на підтримку заяви, просив про розгляд справи у відсутності їх представництва (а.с. 49). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, суд відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд задоволює заяву. Так, за положеннями п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із змісту заяви, долучених до справи копій свідоцтва про одруження ІІ-АГ № 885358 і про смерть І-СГ № 078029 (а.с. 5, 23), убачається, що прізвище спадкодавця у вищевказаних документах зазначено як [PERSON]. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого Самбірським МБТІ 10.10.1989р. (а.с.-4) видно, що власником будинку по вул. Підзамок, 18 у с. Градівка Городоцького р-ну Львівської обл. вказаний [PERSON]. Як убачається із копії рішення Городоцького райсуду Львівської обл. від 19.05.2016р. (а.с.12) [PERSON], що помер 04.11.2006р. є батьком [PERSON]. Із копії заповіту, посвідченого секретарем Градівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. 28.05.1997р. (а.с.-7) убачається, що при житті [PERSON] заповів [PERSON] усе своє майно, яке належало йому на часі смерті по закону, в т.ч. право на земельну частку (пай), що належала йому на підставі сертифікату ЛВ № 0093341. За наведеного, суд вважає, що при видачі 10.10.1989р. Самбірським МБТІ свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно, допущено помилку у зазначенні прізвища спадкодавця, написано [PERSON], тоді як належало записати [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

24.06.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернулось Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як пять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

24.06.2016року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] вказує, що 17.05.2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки БМВ-525Д, реєстраційний номер [NUMBER], 2014 року випуску. Згідно зазначеного договору позивач особисто передав відповідачу кошти у розмірі 430000 грн. Також у договорі купівлі-продажу було зазначено, що [PERSON] до 01.10.2016 року за власний кошт зніме автомобіль БМВ-525Д з обліку ВРЕР ДАІ, після чого вони проведуть нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля. Проте до теперішнього часу відповідач [PERSON] автомобіль БМВ-525Д, реєстраційний номер [NUMBER], 2014 року випуску з обліку ВРЕР ДАІ не зняла, що в свою чергу, зробило неможливим нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу даного автомобіля, що змушує позивача звернутися до суду для захисту його порушених прав. У звязку з викладеним, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на автомобіль марки БМВ-525Д, реєстраційний номер [NUMBER], 2014 року випуску. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Оскільки відповідач позов визнала, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Правовідносини між сторонами регулюються наступними правовими нормами. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, визначається, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.ч.1, 4 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.2 ст.220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином на підставі ст.ст.202, 203, 220, 655ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

24.06.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22.06.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 302, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились у квітні 2016 року, причиною розлучення є несумісність характерів, через що виникають постійні сварки. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини. Також просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Визнання відповідачем позову, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.06.2012 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні матері. Шлюбні відносини подружжя припинились у квітні 2016 року, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з непроживанням сторін разом тривалий час, відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved