Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

22 серпня 2018 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до служби автомобільних доріг в Київській області про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником автомобіля марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 06 серпня 2017 року [PERSON] керував цим автомобілем та рухався по автодорозі Ясенівка-Полковниче в напрямку с. Полковниче. На цій ділянці дороги були відсутні відповідні знаки щодо наявності ям та йшов дощ, тому водій не побачив ями, в'їхав в них і в результаті цього автомобіль перевернувся та скотився в кювет. Про дорожньо-транспортну пригоду він повідомив чергову частину Ставищенського відділення поліції. Слідчо-оперативною групою, що виїхала на цю подію та в результаті якої був пошкоджений автомобіль, зафіксовані ями через які відбулася дорожньо-транспортна пригода. Встановлено, що за належне утримання даної ділянки дороги відповідає [PERSON], яким 07 серпня 2017 року було оглянуто 36 км+400 м автодороги 0-102105 (Розумниця- Богатирка), де було виявлено ямковість. Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 03 квітня 2018 року провідного інженера відділу технічного контролю Служби автомобільних доріг в Київській області [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП України. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року справа про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАГІ закрита на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. 17 травня 2018 року проведено експертне автотоварознавче дослідження пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Bora 2.0», державний реєстраційний номер [NUMBER] та визначено вартість матеріального збитку станом на день дослідження в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді 06 серпня 2017 року - 172425 гривень 16 копійок. Матеріальні збитки були заподіяні йому з вини працівника відділу технічного контролю Служби автомобільних доріг в Київській області, тому їх відшкодування слід покласти на Службу автомобільних доріг в Київській області. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Служби автомобільних доріг в Київській області 172425 гривень 16 копійок завданої майнової шкоди; витрати за оцінку заподіяної шкоди та проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 1500 гривень; сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. При відкритті провадження до участі в справі залучено справі в якості третьої особи [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем Службою автомобільних доріг в Київській області відзив на позовну заяву до суду не подавався. Третя особа [PERSON] пояснення щодо позову до суду не подавав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Bora», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 25). 06 серпня 2017 року [PERSON] керував цим автомобілем та рухався по автодорозі Ясенівка-Полковниче в напрямку с. Полковниче. Він не побачив ями, в'їхав в них, і в результаті цього автомобіль перевернувся та скотився в кювет. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2018 року скасовано постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 листопада 2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Апеляційним судом закрито провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 6-8). У постанові зазначено, що за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання [PERSON] вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, зважаючи на обставини справи, а також приймаючи до уваги невідповідність ділянки дороги, де мала місце дорожньо-транспортна пригода, вимогам державних стандартів, в його діях не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв'язок з обставинами виникнення дорожньо-транспортної пригоди, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 03 квітня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Зазначено, що він порушив вимоги ДСТУ 3587, та п. 1.5. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобіль марки «Volkswagen Bora», державний реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Також у постанові зазначено, що згідно з наказом Служби автомобільних доріг у Київській області від 02 січня 2004 року № 2 [PERSON] працює на посаді провідного інженера відділу технічного контролю Служби автомобільних доріг в Київській області. Згідно з ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 3 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на, зокрема, безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Абзацом 7 ч. 1 ст. 16 цього Закону передбачено, що водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. З матеріалів справи вбачається, що ділянка дороги 36 км+400 м автодороги О-102105 (Розумниця-Богатирка), де відбулася дорожньо-транспортна пригода, знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Київській області, яка мала здійснювати управління цією ділянкою дороги. У такому випадку саме Служби автомобільних доріг у Київській області є належним відповідачем у справі. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: -своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; -постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; -контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; -вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; -аналізувати стан аварійності на дорожніх об'єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху для усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння; -разом з уповноваженим підрозділом Національної поліції брати участь в огляді місць дорожньо-транспортних пригод для визначення дорожніх умов, за яких вони склалися, та усувати виявлені недоліки; -своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови; -забезпечувати дотримання вимог техніки безпеки, а також безпеки дорожнього руху під час виконання дорожньо-експлуатаційних робіт; -відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Суд вважає, що невиконання вищевказаних обов'язків Службою автомобільних доріг в Київській області перебуває у причинному зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, та їх наслідками є пошкодження автомобіля позивача. Згідно з Висновком № 040/18 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Volkswagen Bora, реєстраційний номер [NUMBER], від 29 травня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді від 06 серпня 2017 року становить 172425 гривень16 копійок (а.с. 9-24). Будь-яких доказів на спростування розміру шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, стороною відповідача не надавалось. За таких обставин, вимоги про стягнення майнової шкоди знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Також підлягають стягненню з відповідача й понесені позивачем витрати за оцінку та проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля в розмірі 1500 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 040/18 від 17 травня 2018 року та Актом здачі-прийому наданих послуг від 31 травня 2018 року (а.с. 26-27). Сторона позивача також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10880 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 06 серпня 2018 року між адвокатом Жданом В.В. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокат зобов'язався надавати правничу допомогу [PERSON] в якості представника позивача у справі за позовом до Служби автомобільних доріг в Київській області (а.с. 28). Ждан В.В. здійснює адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва [NUMBER] про право на заняття адвокатською діяльністю від 27 червня 2006 року (а.с. 30). У додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги визначено, що гонорар адвоката становить 10880 гривень, з яких 10880 гривень в якості авансу надаються адвокату клієнтом у день укладення договору (а.с. 29). 06 серпня 2018 року [PERSON] на виконання умов договору сплачено адвокату Ждану В.В. 10880 гривень за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с. 45). Адвокатом надано розрахунок витрат робочого часу адвоката, пов'язаних з наданням правничої допомоги, що підлягають сплаті як судові витрати на суму 10880 гривень (а.с. 46). Зазначена сума обрахована за формулою: 15 годин витраченого часу х 710 гривень 80 копійок (0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Разом з тим, такий підрахунок складає не 10880 гривень, а 10662 гривні. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, проте суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу частково. Суд вважає, що -вивчення судової практики за даною категорією справ (4 години) не є необхідним для надання правничої допомоги адвокатом, оскільки судова практика в інших цивільних справах не є належним доказом при вирішенні спору між сторонами за схожих обставин; -участь у судових засіданнях (1 година) адвокат не приймав, оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін Зазначений час фактично не пов'язаний зі справою, необхідністю надання правничої допомоги [PERSON] та не визначений умовами договору про надання правничої допомоги. За таких обставин, стягненню підлягає 7108 гривень витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 1724 гривні 25 копійок судового збору.

Outcome: approved