Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

22.11.2018 [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сім`ї. У позовній заяві зазначено, що 08.07.1978, позивач зареєстрував шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про що було зроблено актовий запис за №12. В період шлюбу у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2008 року, вони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, втратили любов. Причиною припинення шлюбних відносин стали розбіжності у характерах, відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] , який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, надала суду заяву про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу, просила розглянути справу по суті за її відсутністю. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 08.07.1978 у Виконавчому комітеті Товстівської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про що було зроблено актовий запис за №12, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 2008 року припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім`єю і не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків, між ними встановились неприязні взаємовідносини. Суд вважає, що за таких обставин надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, суд приходить до висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, за приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved