Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

23 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом з вимогою розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 77, мотивуючи його тим, що спільне проживання та ведення спільного господарства припинено з квітня 2014 року, дітей від шлюбу немає, однак відповідач не погоджується розірвати шлюб з порядку ст. 106 СК України. Позивачка до суду не зявилася за наявності клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судові повістки відповідачеві були двічі направлені на адресу зареєстрованого в установленому порядку місця проживання, проте ним не отримані і повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про відсутність його за цим місцем проживання. У такому випадку згідно правила ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручено належним чином. За цих обставин суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами та ухвалення заочного рішення. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до правил ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. З наявних матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився 31 травня 1977 року в м. Севастополі, Автономна Республіка Крим, Україна, громадянин України і [PERSON], яка народилася 18 грудня 1983 року в м. Нетішин Славутського району Хмельницької області, громадянка України, зареєстрували шлюб 24 липня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 77. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка Гавриш, дружини Гавриш. Місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 цього Кодексу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). Позивачка посилається на те, що сімейне життя подружжя не склалося, щодня між ними виникали сварки, суперечки з будь-якого приводу, існує неприязнь один до одного, відсутнє будь-яке взаєморозуміння, що негативно впливає на її самопочуття. Спільне господарство не ведеться, спільне проживання однією сімєю припинено з вересня 2014 року. Суд погоджується з цими доводами позивачки, оскільки такі взаємостосунки не притаманні сімї і не відповідають інтересам подружжя, що мають істотне значення. Можливості відновлення нормальних сімейних відносин та збереження шлюбу за таких обставин не вбачається. Розірвання шлюбу між подружжям в порядку ст. 106 СК України неможливе через відсутність узгоджених дій подружжя. За встановлених обставин справи суд погоджується з позивачкою і вважає необхідним позов про розірвання шлюбу задовольнити. Позивачка у позовній заяві просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Гавриш. За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 487 гривень 20 копійок відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved