Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

23.04.2018 року [PERSON], що діє за себе та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], (далі -позивач), в особі представника, що діє на підставі договору про надання правової допомоги [PERSON] (далі - представник позивача), звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON], про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод у здійсненні права спільної часткової власності, шляхом встановлення порядку користування житловим приміщенням.(а.с. 3-8). 15.03.2019 року, представником позивача було подано уточнену позовну заяву (а.с.146-151). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 20\~листопада 2004\~року між\~позивачем \~[PERSON],\~[INFO],\~ та\~відповідачем \~[PERSON],\~[INFO],\~був зареєстрований\~шлюб Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Енергодарського міського\~управління юстиції\~в Запорізькій\~області,\~актовий запис\~№ 398. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~31 березня 2005 року, відповідачем [PERSON], за спільні кошти подружжя, на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарького міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим №742, було придбано квартиру [ADDRESS]. Місце проживання позивача [PERSON] та дітей: [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано у спірній квартирі. \~ \~ \~ \~У звязку з тим, що сімейне життя подружжя [PERSON] не склалося, на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.09.2013 року по справі № 316/2147/13-ц, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Разом з цим, позивач та відповідач з дітьми продовжували проживати у спірній квартирі однією сімєю та вести спільне господарство. \~ \~ \~ \~Однак, всі спроби позивача [PERSON] зберегти сімю виявилися марними, так як відповідач зловживав алкоголем, вів себе агресивно та застосовував фізичну силу у відношенні позивача. У звязку з чим, позивач вимушена була неодноразово викликати поліцію. Такими діями, відповідач створив неможливі умови для проживання позивача та їх неповнолітніх дітей у спірній квартирі. У звязку з чим, в січні 2017 року, позивач [PERSON], під погрозами фізичної розправи з боку відповідача, зібравши особисті речі першої необхідності, разом з дітьми вимушено покинула спірну квартиру. А з згодом дізналася, що відповідач змінив замки в квартирі, тим самим створивши перешкоди у користуванні нею та дітьми не лише вказаним житлом, а й особистими речами та майном, що належать їй на праві спільної сумісної власності з відповідачем. Наразі, позивач [PERSON] разом з дітьми вимушена винаймати житло, так як відповідач створив перешкоди в користуванні спірною квартирою. Неодноразові спроби позивача врегулювати спір у добровільному порядку виявилися марними, так як відповідач уникає спілкування з позивачем, і всі спроби вирішення спору закінчуються погрозами з боку останнього. Оскільки сторони не можуть знайти домовленості щодо розділу сумісного майна подружжя та користування квартирою за взаємною згодою, позивач вважає, що вирішити це питання можливо лише у судовому порядку. У звязку з чим, представник позивача, просила суд: 1.Припинити право приватної власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], на 1/1 частку квартири [ADDRESS], отриману ним на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 742. 2.Визнати право спільної часткової власності [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] та [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], на квартиру [ADDRESS], отриману на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 742, в рівних частках по Ѕ частці кожному. 3. Усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] шляхом:-виділення [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], у користування ізольовану кімнату площею 19,6 кв.м. в квартирі [ADDRESS];-виділення [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] та неповнолітнім [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у користування ізольовані кімнати площею 9,9 кв.м., кімнату розміром 12,2 кв.м., і лоджію, що до неї прилягає, розміром 1,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS]; -місця загального користування: кухню -7,3 кв.м., ванну кімнату -2,7 кв.м., санвузла (вбиральні) розміром 1,3 кв.м., коридор -13,0 кв.м., залишити у спільному користуванні співвласників квартири. Ухвалою суду від 26.04.2018 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання (а.с.50). Ухвалою суду від 13.09.2018 року підготовче провадження у справі було закрито, та призначено до розгляду по суті (а.с.113). Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять суд розглянути справу за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримують в у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти розгляду справи у порядку заочного провадження не заперечували (а.с. 154,155). Відповідач\~[PERSON], належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився. Копія уточненої позовної заяви від 14.03.2019 року разом надсилалась на поштову адресу фактичного місця проживання/перебування відповідача відповідно до опису вкладення до цінного листа №7150403242591 направленого «Укрпоштою» 15.03.2019 р.(а.с. 153). Представник відповідача [PERSON], подав відзив та заперечення на позовну заяву в яких просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, оскільки обставини на які посилається представник позивача є необґрунтованими. Позивачка не надала суду підтвердження джерел формування спільних коштів подружжя з 21 листопада 2004 року по 29 березня 2005 року. Факт проживання дітей разом з позивачем нічим не підтверджений. (а.с. 67-68,108-109). Відповідно до заяви від 06.02.2019 року, представник відповідача [PERSON] просить суд розглядати справу у його відсутності (а.с. 134). Враховуючи, приписи ст.ст.128,280 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, суд, з урахуванням думки сторони позивача, яка не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд ухвалив провести розгляд справи у порядку заочного провадження за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права (ст.16 ЦК України). У відповідності до ст.ст.\~13,\~82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджуються сукупністю досліджених доказів та підлягають задоволенню з наступних підстав. 20 листопада 2004 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 12,14). \~ \~ \~ \~31 березня 2005 року, відповідачем [PERSON], на підставі договору купівлі продажу було придбано квартиру №16, що знаходиться в будинку №20 по вул. Курчатова в м. Енергодар Запорізької області (а.с.18,19, 123). 19.09.2013 року на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.09.2013 року по справі № 316/2147/13-ц, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.11,20). \~ \~ \~ \~В квартирі №16, що знаходиться в будинку №20 по вул. Курчатова в м. Енергодар Запорізької області зареєстровані позивач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] і [PERSON]. (а.с.16). \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ч. 1, 2 та 4\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Як визначено, згідно\~статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:\~\~1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;\~\~2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2\~ст. 370 ЦК України\~- у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. Зі змісту п. 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року\~встановлено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Статтею 61 СК України\~передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності також закріплено у\~ст.63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна слід враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Відповідно до ч. 1\~ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Дана правова норма кореспондується із положенням\~статті 150 Житлового кодексу України, відповідно до якої визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: проживати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено в п. 14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. (ст. 391 ЦК України). За змістом частини 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст.\~2,\~4,\~12,\~76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, закріплений принцип рівності часток у спільній сумісній власності, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача та неповнолітніх дітей, шляхом визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: вул. Курчатова, 20/16 в м. Енергодар Запорізької області, тому суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved