Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

22.04.2016 року позивач державне підприємство «Обєднана гірничо-хімічна компанія» (далі ДП «ОГХК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 1775,65 грн., посилаючись на те, що йому зайво була нарахована та виплачена сума премії у вказаному розмірі за період з 16.01.2015 року по 19.02.2015 року, яка була ним фактично отримана. Відповідач кошти у добровільному порядку не повернув. Представник позивача в судове засідання не зявилась, своєю заявою просила розглядати справу за відсутності представника позивача (а.с. 41). Відповідач в судове засідання не зявився, просив справу розглядати без своєї участі у звязку із перебуванням у відрядженні (а.с. 28), подав письмові заперечення проти позову, посилаючись на безпідставність вимог позивача (а.с. 30-32). Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями відповідача, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 27-п від 01.01.2015 року відповідача прийнято в порядку переведення з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «[PERSON]» на ДП «ОГХК» з окладом згідно штатного розпису. Згідно наказу № 356-п від 03.09.2015 року [PERSON] переведено з 07.09.2015 року водієм автотранспортних засобів на легковий автомобіль « Тойота» (а.с. 5). Згідно довідки - розрахунку заробітної плати відповідача, за період з 16 по 31 січня 2015 року йому нараховано погодинно 2226,52 грн. та премію у розмірі 40 %, що становить 890,61 грн., за роботу у вихідний день 513,81 та ін. За період з 01 по 19 лютого 2015 року йому нараховано погодинно 2212,60 грн. та премію у розмірі 40 % в сумі 885,04 грн., за роботу у вихідні дні 510,60 грн. Отже, загальна сума премії, яка нарахована відповідачу складає 1775,65 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 6). Згідно п. 2, 3, 7 «Положення про преміювання працівників комбінату за основні результати господарської діяльності за місяць», для всіх працівників установлюються основні показники преміювання. За виконання основних показників премія нараховується працівникам промислово-виробничого персоналу та службовцям невиробничого персоналу 40 відсотків. Премія нараховується штатним працівникам та працюючим за сумісництвом на дату підписання наказу про нарахування премії працівникам комбінату (а.с. 7-9). Згідно спільного рішення № 1 адміністрація філії «ВГМК» ДП «ОГХК» та профспілкового комітету первинної профспілкової організації «ВГМК» від 29.09.2014 року, на період до укладення колективного договору на філії «ВГМК» ПрАТ «[PERSON]» на 2013-2014 роки, для всіх працівників, які уклали договір про трудові відносини з філією «ВГМК» ДП «ОГХК» (а.с. 10). Тобто вказане «Положення про преміювання працівників комбінату за основні результати господарської діяльності за місяць» на теперішній час діє на підприємстві позивача. Протокол від 23.04.2015 року не приймається судом до уваги, оскільки не відповідає положенням ст. 58 ЦПК України (а.с. 11). З 20.02.2015 року ДП «ОГХК» має спеціальний дозвіл на користування надрами, що вбачається з відповідного письмового дозволу за реєстраційним № 6028 (а.с. 12). 10.03.2016 року на імя [PERSON] направлено лист за вих. № 01-38/1176 згідно якого, у звязку із невиконанням основних показників для преміювання у січні і лютому 2015 року йому запропоновано у добровільному порядку у строк до 18.03.2016 року повернути філії «ВГМК» ДП «ОГХК» зайво нараховані та виплачені на його користь суми премії: 890,61 грн. премія за січень 2015 року (з 16.01.2015 по 31.01.2015) та 885,04 грн. премії за лютий 2015 (з 01.02.2015 по 19.02.2015), а всього 1775,65 грн. (а.с. 13). ДП «ОГХК» є правонаступником ДП «Вільногірський державний гірничо-металургійний комбінат». Підприємство є юридичною особою. Філія «ВГМК» ДП «ОГХК» є відокремленим структурним підрозділом і не є юридичною особою (а.с. 14-19). Згідно табелю обліку робочого часу за січень та лютий 2015 року [PERSON] виконував свої посадові обовязки, на лікарняному, у відпустці без збереження заробітної плати або у черговій відпустці не перебував (а.с. 35, 36). Згідно розпорядження № 78 від 31.12.2014 року у звязку з очікуваною передачею цілісного майнового комплексу у відання ДП «ОГХК», встановлені планові показники випуску готової продукції у січні 2015 року у розмірі 0 т. (а.с. 37). Протокол виробничої наради по розгляду плану гірничих робіт на лютий 2015 року не приймається судом до уваги, оскільки не відповідає положенням ст. 58 ЦПК України (а.с. 38). Премія у розмірі 40 % нарахована та виплачена відповідачу на підставі наказів № 35 від 03.02.2015 року та № 67 від 26.02.2015 року (а.с. 39, 40). Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 2 ЗУ «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР у чинній редакції, витрати на оплату праці поділяють на основну заробітну плату, додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні витрати. Зокрема, додаткова заробітна плата, - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Стаття 1212 ЦК України зобов'язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. [PERSON] до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з ДП «ОГХК», за спірний період отримав окрім премії в загальній сумі 1722,38 грн. також заробітну плату, виплати за роботу у вихідний день та за відрядження, не перебував на лікарняному та у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджується матеріалами справи. Тобто відповідач виконував свої посадові обовязки у спірний період на підприємстві позивача. В тексті позовної заяви зазначено, що відповідно до гірничного плану робіт на 2015 рік проведення будь-яких робіт по видобутку, вскришним роботам передбачено лише з ІІ кварталу 2015 року, спеціальний дозвіл на користування надрам філія «ВГМК» ДП «ОГХК» отримала 20.02.2015 року, тобто показники преміювання не могли бути виконані в період, за які мала бути нарахована премія. Таким чином, вимоги колективного договору в частині виконання основних показників для преміювання у січні і лютому 2015 року не виконані. Вказані доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи з того, що належних та допустимих доказів наявності передбачених ст. 1215 ЦК України підстав для повернення безпідставно набутих коштів, а саме: відсутність ознак недобровільності дій юридичної особи при проведенні виплати відповідачу, наявність рахункової помилки при нарахуванні цих коштів, а також недобросовісність з боку відповідача, як набувача, позивачем не надано. При цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України та правову позицію, яка висловлена ВСУ в постанові від 22.01.2014 року (справа № 6-151 цс 13) відповідно до якої безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судом законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. розяснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Виходячи з цього, суд доходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач добровільно виплатив відповідачу премію у спірному розмірі, відсутня рахункова помилка при її обчислення та недобросовісність відповідача. В звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed