Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

23 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 08 жовтня 2010 року на ім'я її батька [PERSON] розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,000 га, що розташована за межами населеного пункту Рівненської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства. [INFO], не одержавши державного акту, [PERSON] помер, у зв'язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, за якою вона звернулась в установлений законом строк. Посилаючись на викладені обставини, просила визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Позивачка та відповідачі надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; позивачка, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачі вказали, що позов визнають повністю. Третя особа - управління Держгеокадастру в Очаківському районі Миколаївської області про причини неявки свого представника суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації № 222 від 25 травня 2009 року[PERSON] було виділено у власність земельну ділянку площею 1,0000 га, за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Рівненської сільської ради, за межами населеного пункту. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13 серпня 2010 року (а. с. 8). 08 жовтня 2010 року на підставі вказаного вище розпорядження Очаківської районної державної адміністрації на ім'я [PERSON] було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,0000 га, за цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту Рівненської сільської ради (а. с. 9). З досліджених судом свідоцтв про народження позивачки (а. с. 6) та про шлюб (а. с. 7) вбачається, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) є донькою померлого [PERSON] і, у відповідності зі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємицею першої черги. Згідно з повідомленням Другої очаківської державної нотаріальної контори № 793/01-09 від 20 липня 2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44490722 від 18 липня 2016 року, наданих на запит суду (а. с. 31-33), вбачається що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу за заявою доньки [PERSON]. Інші спадкоємці за законом - дружина та син померлого [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини. 12 травня 2016 року нотаріусом позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця (а. с. 10). З роз'яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1225 ЦК України випливає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Проаналізувавши викладені обставини, суд вважає, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 1,000 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на териоорії Рівненської сільської ради, і той факт, що до смерті він не одержав правовстановлюючий документ на своє ім'я, не позбавляє спадкоємицю права на отримання нею спадщини за законом, іншого шляху реалізувати своє право власності у останньої немає, обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на спірну земельну ділянку неправомірно, або, що на неї, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено, а тому вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved