Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

23.03.2021 року до Херсонського міського суду Херсонської області звернувся представник заявника з заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити входити та перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що [PERSON] є сином [PERSON] , який зловживає алкогольними напоями, виявляє агресію до матері, батька інваліда та малолітньої дитини. Неодноразово висловлювався на адресу заявника нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вривається до будинку, шкодить речі в зв`язку з чим заявник неодноразово зверталася з цього приводу до органів поліції. Ухвалою суду від 24.03.2021р. відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду. У судове засіданні заявник не з`явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити заявлені вимоги з підстав зазначених в заяві за наявними в справі доказами та обмежити її сина у вході до її місця проживання, який проживає в літній кухні. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання за викликом суду не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином зокрема шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Представник служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не з`явився, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечувала проти винесення обмежувального припису. Згідно ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 08.07.1986року Дніпровським РАЦС м.Херсона, актовий запис № 692. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 04.06.2009р. є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . З листа відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області від 26.02.2021р. № 1853/361/0221 вбачається, що [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] перебуває на обліку відділу поліції під категорією кривдник. Станом на 26.02.2021р. відносно нього вісім разів складено протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ст. 173-2 ч.1,2 КУпАП протягом 18.10.2017р. - 18.02.2021р. [PERSON] неодноразово зверталася до віллу поліції за фактом вчинення домашнього насильства сином [PERSON] . Факти звернення зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події від 04.02.2021р.,02.02.2021р., 10.02.2021р., 09.12.2019р., 21.12.2017р., 08.12.2017р.,22.11.2017р., 04.11.2017р., 18.10.2017р.,03.09.2017р. Зазначена інформація також підтверджується рапортами , заявами , поясненнями [PERSON] , копіями протоколів про адміністративне правопорушення. 06.02.2021р. 10.02.2021р. [PERSON] зверталася до відділу поліції з заявами в яких просила прийняти міри до сина [PERSON] , який за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] в нетверезому стані влаштовує сварки та конфлікти, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, на зауваження не реагує. За результатами проведеної перевірки встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, було складено адміністративні протоколи за с.1 чт. 173-2 КУпАП. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з наступного. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як визначено у п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом,до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Встановлені судом обставини свідчать про те, що заява [PERSON] підлягає задоволенню шляхом заборони її сину - [PERSON] строком обмежувальної заборони на 6 місяців: перебувати в місці проживання (перебування) заявника за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved