Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

21травня 2014 року позивач звернувся в суд з позовом і просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача в користь позивача 24 941,70 грн.загальної суми боргу за кредитним договором. Свій позов позивач мотивує тим, що 07 березня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2002927680 (далі - кредитний договір). За умовами кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 21 445,84 грн. Відповідач зобов»язався повернути тіло кредиту, проценти, комісію, що визначені умовами кредитного договору та відповідно до Додатку №1 «Графіку платежів », а також виконувати інші умови договору (п. 1.2.1. кредитного договору), до 7 березня 2016 року. Оскільки відповідач не повністю виконав умови даного договору,то позивачем і пред»явлено до суду даний позов. У судове засідання представник позивача по довіреності Григор»єв В.ВІ. не з»явився, але направив заяву, в якій позов підтримав, просить слухати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу двічі направлялися судові повістки за зареєстрованою адресою місця його проживання, яким згідно даних його паспорта та довідки Корсунь-Шевченківської РС УДМС України у Черкаській області є с. Деренковець Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, і відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений належним чином, та відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вправі розглядати справу у його відсутність, бо відповідач був двічі повідомлений належним чином. В зв»язку з неявкою сторін суд розглядає справу в порядку письмового провадження, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає до задоволення та ухвалює заочне рішення. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 07 березня 2013 року між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», був укладений договір за № 2002927680 про надання споживчого кредиту, строком на 36 місяців, з останнім погашенням всіх платежів до 7 березня 2014 року і, такий відповідачу було надано, як споживчий кредит, в розмірі 21 445,84 грн., під розмір процентної ставки - 0.01 % річних, шляхом перерахування коштів на користь продавців товару, які купив відповідач, відповідно до п.1.2.2. Договору, та що підтверджується частковим погашенням боргу. Відповідно до п.1.2.1. умов кредитного договору відповідач зобов»язався повертати кредит, сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом, комісію, визначені даним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є невід»ємною частиною договору, а також виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 1.4.1. кредитного договору відповідач зобов'язаний повністю повернути позивачу суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 07 березня 2016 року. Судом встановлено, що станом на 03.04.2014 р. заборгованість відповідача по несплаті кредиту склала 21 445 грн. 84 коп., по відсотках 1.70 грн., комісія за РО - 3494 грн.16 коп. А всього сума боргу станом на 03.04.2014 р. склала 24 941 грн.70 коп. Пунктом 1.4.15. кредитного договору встановлена наступна черговість погашення боргу: 1) прострочені проценти за весь строк користування кредитом ( якщо прострочена заборгованість матиме місце, та з урахуванням хронології виникнення прострочень); 2) прострочена комісія за весь строк користування кредитом ( якщо прострочена заборгованість матиме місце, та з урахуванням хронології виникнення прострочень); 3) штрафи; 4) прострочена до повернення сума кредиту ( якщо прострочена заборгованість матиме місце, та з урахуванням хронології виникнення прострочень); 5) нараховані проценти на прострочену заборгованість ( якщо прострочена заборгованість матиме місце, та з урахуванням хронології виникнення прострочень); 6) строкові проценти за користування кредитом; 7) строкові комісії; 8) сума основного боргу за кредитом; 9) будь-які інші платежі. Відповідно до приписів статті 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно п. 1.4.2 кредитного договору сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному у графіку погашення платежів. Згідно умов графіку погашення платежів, який є додатком №1 та невід»ємною частиною даного договору, відповідно до п 1.4.7. договору, такі сплати повинні бути щомісячно, 7 числа кожного місяця, по 971 грн. кредиту і відповідно до п.1.4.6. такі підлягають сплаті в дату платежу у складі ануїтетного платежу, відповідно до п.1.4.7. договору. Відповідно до п.1.4.5.договору за обслуговування кредиту відповідач щомісяця, після закінчення строку дії визначеного договором кредиту пільгового періоду, який згідно п.1.4.3. договору становить 0 днів, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Згідно графіку погашення платежів комісія сплачується в ті ж дні, що і тіло кредиту, щомісячно, по 375 грн.30 коп. Відповідно до п. 1.4.4. договору проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісяця одночасно з погашенням щомісячних процентів,належної до сплати суми,виходячи із розміру процентної ставки, визначеної п.1.1. договору, яка становить 0.01%. Розмір щомісячних платежів зазначений у графіку. В зв»язку з тим, що відповідачем не було дотримано умов кредитного договору, то позивачем, на підставі п.1.5.4. кредитного договору було здійснено вимогу про дострокове виконання відповідачем його зобов»язань за кредитним договором в повному обсязі, про що відповідач був належно повідомлений письмово, і протягом 30 днів повинен був виконати дану вимогу позивача,але п.1.5.5. договору не виконав, а тому позивач на законних підставах пред»явив даний позов ( а.с. 11). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до приписів ч. 2. ст.1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів,що є платою за користування кредитом. Тобто, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних від суми кредиту. Таке ж роз»яснення дано у пункті 29постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», із змінами і доповненнями від 7.2.2014 р. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання позики від позичальника процентів від суми позики. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до п.1.2.1. договору відповідач зобов»язувався повернути не тільки кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а виконати і інші умови договору - сплатити комісію у сумі 1.75% від суми кредиту, щомісячно по 375.30 коп. Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України суд прийшов до висновку про те, що оскільки боржником були порушені строки сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, то кредитор до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, тобто до 07 березня 2016 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами. Відповідно до Закону від 12 травня 1991 р. № 1023-XII «Про захист прав споживачів» споживчий кредит-це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У цьому ж Законі чітко прописана процедура укладання договору, в якій йдеться й про питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Тобто, виходячи з вказаних вимог закону, умов кредитного договору, графіку погашення платежів, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення і до повного стягнення підлягає залишок заборгованості за кредитом, відсотки за користування кредитом, комісія за РО, станом на 03 квітня 2014 року, тобто на час пред»явлення позивачем розрахунків, і дана сума становить 24 941,70 грн., яка складається з: - залишку заборгованості за кредитом у сумі 21 445, 84грн.; - суми несплачених відсотків за користування кредитом -1.70 грн.; - комісія за РО- 3 494,16 грн. Всі суми нараховані в межах строків позовної давності. У судовому засіданні також встановлено, що 18 грудня 2013 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до п.2.1, 2.2. якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками до заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Тобто, матеріалами справи встановлено, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за вказаним кредитними договором, в т.ч. передало право грошової вимоги за вказаним договором кредиту, відповідно до р.3 п.3.6. кредитного договору та приписів ст.ст. 512,514 ЦК України ( а.с. 13-18). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно укладеного договору факторингу №18/12/2013 р. від 18.12.2014 р.ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, несплаченими відсотками за користування кредитом, за несплаченою комісією. Таким чином, суд прийшов до висновку, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту за № 2002927680 від 07 березня 2013 року, а тому позов пред»явлено на законних підставах, доведено і такий підлягає до задоволення. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача в користь позивача судові витрати по справі, які становлять 249 грн.42 коп.

Outcome: approved