Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

22.12.2018 року Святошинським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які навчаються, та додаткових витрат на утримання дітей, яким заявлені вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO], доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно до 30.06.2019 р. до закінчення навчання [PERSON], а з вказаного часу в розмірі 1/8 частини до 31.01.2020 р. до закінчення навчання [PERSON] але не довше, як до досягнення дітьми двадцяти трьох років та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витати пов'язані з оплатою вартості навчання [PERSON] в розмірі 5880 (п'ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено. 13.02.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з заявою та просила роз'яснити рішення суду, а саме доповнення його змістом щодо часу з якого слід утримувати аліменти на її користь з [PERSON] Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 25.02.2018 р. в роз'ясненні рішення суду відмовлено з посиланням на те, що суду слід ухвалити додаткове рішення з приводу вищезазначеного питання. У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Судом встановлено, що в резолютивній частині рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей не вказана дата з якої слід проводити стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що підлягає виправленню шляхом ухвалення додаткового рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась з даним позовом до суду 07 березня 2018 року, а тому аліменти з відповідача на користь позивача слід стягнути саме з 07 березня 2018 року. Суд,

Outcome: approved