Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

23 березня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він є сином відповідача, шлюб між батьками було розірвано ще 11 листопада 2014 року та матір`ю було укладено новий шлюб, а [INFO] вона померла. Батько разом з позивачем не проживає, останній проживає зі своїми дідом та бабою, батьками покійної матері. Зазначає, що відповідач, [PERSON] є фізично здоровою та працездатною особою, офіційно працює на державному підприємстві «Старовижівське лісове господарство» та отримує регулярний дохід, проте, матеріальної допомоги на утримання позивача у добровільному порядку не надає. На даний час позивач досяг повноліття, не працює, є студентом 2-го курсу факультету іноземної філології денної форми навчання за державним замовленням Волинського національного університету імені Лесі Українки, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька на своє утримання. Дід і баба позивача не в змозі самостійно забезпечити всі його потреби, пов`язані з навчанням, а відповідач допомогу на його утримання не надає, хоча має таку змогу. Отож, позивач просить суд стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення позивачем 23-річного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через екзаменаційну сесію, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву про повне визнання позовних вимог та готовність оплати аліментів, судове засідання просив проводити за його відсутності. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, тому суд вирішує позовні вимоги за наявними матеріалами справи. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що\~позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено,\~що [PERSON] \~є батьком\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] від 06 грудня 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Старовижівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.9). Як вбачається з довідки №03/703 від 16 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] , навчається в Волинському національному університеті імені Лесі Українки денної форми здобуття вищої освіти факультету іноземної філології на ІІ курсі за державним замовленням. Термін закінчення навчання 30 червня 2023 року. (а.с.12) Факт смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11 лютого 2016 року. (а.с.13) Зміну прізвища матері позивача з [PERSON] на [PERSON] підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 12 листопада 2014 року. (а.с.11) Довідкою про склад сім`ї №228 від 17 березня 2021 року виданій Старовижівською селищною радою [PERSON] , [INFO] , який є дідом позивача стверджується факт їх спільного проживання по [ADDRESS] . (а.с.14) Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та\~інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності зі статтею 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до статті 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 ЦПК України. У постанові 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням. За змістом статті 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні своїх діда та баби, батьків покійної матері, продовжує навчання та потребує допомоги батька в зв`язку з навчанням. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв`язку з його навчанням, оскільки працює, має стабільний дохід. Доказів зворотного суду відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити, так як\~повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться на утриманні батьків матері, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, щомісячно. Суд зазначає, що частиною 2 статті 199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану сторін. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у виді судового збору. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем на стадії підготовчого провадження, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача 50% судового збору в сумі 454 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved