overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

23 лютого 2016 року гр. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Відповідач, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання його неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод , інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, ураховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

23 лютого 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з заявою, про встановлення факту належності документу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в неї 05.02.2016 року народився син [PERSON], про що 09.02.2016 року їй було видане медичне свідоцтво про народження № 125. Зазначає, що отримати свідоцтво про народження вона не має можливості, оскільки 26.07.2014 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 608. Після реєстрації шлюбу вона взяла прізвище чоловіка [PERSON] та по приїзду до м. Словянськ змінила паспорт та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. В Словянському відділі реєстрації актів цивільного стану Словянського міськрайонного управління юстиції їй в усній формі відмовили в видачі свідоцтва про народження дитини, вказавши на те, що свідоцтво про шлюб було видане на тимчасово непідконтрольній території України та не може бути дійсним, також їй було рекомендовано змінити прізвище та паспорт, також переробити медичну довідку про народження дитини. Змінивши паспорт та прізвище вона звернулась до КЛПУ Пологовий будинок з проханням замінити медичне свідоцтво про народження, однак отримала відмову в усній формі, посилаючись на неможливість заміни медичного свідоцтва. Тому змушена звертатись до суду з заявою про належність медичного свідоцтва. В судове засідання заявниця не зявилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій на заявлених нею вимогах наполягала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляд повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені заявницею обставини, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. У судовому засіданні із достовірністю встановлено, що 05 лютого 2016 року [PERSON] народила дитину, чоловічої статі, що підтверджено копією медичного свідоцтва про народження від 09.02.2015 року, № 125, яке видане на імя [PERSON]. Підстави для розгляду судом питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, перерахованими вище письмовими доказами підтверджується факт приналежності заявниці медичного свідоцтва, виписаного на імя [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

23 лютого 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Кірова, 92/47. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.02.2016 р. о 11 год. 04 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів хвора страждає тяжким психічним розладом, який обумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольнити свої життєві потреби, небезпечна для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.02.2016 р. о 11 год. 04 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради» за направленням лікаря-психіатра КЗ «ОЦЕМД» ДОР». При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора замовляється, темп мовлення уповільнений, на обличчі неадекватна посмішка, мовний контакт формальний, память знижена, емоційно неадекватна, мислення аутистичне, торпідне, розірване. Критика відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад (шизофреноподібний) внаслідок захворювання судин головного мозку. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що їй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 лютого 1989 року Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №176. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року в зв'язку з тим, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння, почуття поваги та кохання одне до одного. Питання про поділ майна не ставиться. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в наданій суду письмовій заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Судом встановлено, що подружні стосунки сторони фактично припинили з вересня 2014 року. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини припинення сімейних стосунків, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем перебувають в шлюбі з 27 червня 1998 року, який зареєстрований Краснокутським відділом РАГС Харківської області, актовий запис № 33. Даний факт підтверджений свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 27 червня 1998 року. Від цього шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Протягом шлюбу сімейні стосунки з не склалися, втрачено почуття любові, внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим, разом не проживають на протязі 2-х місяців.. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив шлюб розірвати. Відповідач у відкрите судове засідання не прибула, через канцелярію суду надала заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглядати справу у її відсутність. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 28 вересня 2007 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З 1 червня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. З 13.12.1991 року по 14.06.2012 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає та залишиться проживати разом з позивачем. Після розірвання шлюбу відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання їхнього сина. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.. Позивач у судове засідання не з'явилась, але надала суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідив матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлено, що з 13 грудня 1991 року до 14 червня 2002 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Після розірвання шлюбу позивач та відповідач проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина позивачу не надає. Коштів позивача не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним для його нормального розвитку та харчування. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, матеріальне становище відповідача, який має стабільний та достатній дохід, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 12 серпня 2003 року у міському відділі РАГС м.Макіївки Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 881, від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], також зазначила, що брачно-сімейні відносини припинили з 2013 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, з'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 881, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим міським відділом РАГС м.Макіївки Донецького обласного управління юстиції (а.с.8). Сторони від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] (а.с.9), та [PERSON], [INFO] (а.с.10). З 2013 року сторони мешкають окремо, брачно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 листопада 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними не існує порозуміння, спільного господарства не ведемо, спільного бюджету не мають спільне господарство не ведуть, втрачено почуття любові та поваги один одного. Останнім часом позивач з відповідачем віддалилися один від одного, вона разом з дітьми у вересні 2015 року пішла жити до квартири своїх батьків. З вересня 2015 року їхні шлюбні відносини фактично припинилися Спір про поділ майна відсутній. Примирення є неможливим. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.3-4). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, прізвище не змінювати. (а.с.13). Відповідач [PERSON] надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. (а.с.14). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 29.11.2008 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.11.2008 року, актовий запис 486 (а.с.5). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2009 року, актовий запис 303, (а.с. 6), донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.2013 року, актовий запис 272 (а.с.7). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

23 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначає, що з 12 квітня 2003 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 26 січня 2016 року був розірваний. За час перебування у шлюбі в них [INFO] року народився син [PERSON], який на даний час знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює. Просить стягнути із [PERSON] в свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідач позов визнав, згідний сплачувати аліменти в розмірі, якому просить позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьком [PERSON], [INFO], є відповідач, що стверджено його свідоцтвом про народження (а.с. 3), а перебуває він на утримані позивача, про що відповідач не заперечує. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІI від 25.12.2015 року передбачено, що для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2016 року прожитковий мінімум становить 1455 грн., що 30 % становитиме 436 грн. 50 коп. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача, який інших, крім сина [PERSON], дітей не має, не працює, суд у відповідності до вимог ст. 184 ч. 1 СК України, визначає аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання і суд стягує із відповідача в користь держави судовий збір.

Outcome: approved