overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб зареєстрований 21.10.1997 року в відділі РАГСу Галицького району, актовий запис №28, - судові витрати покласти на відповідача. 03.06.2015 року позивач подала до суду уточнюючу заяву в якій просить при розірванні шлюбу, залишити проживати з нею дітей та залишити їй прізвище [PERSON]. Щодо позовної вимоги про судові витрати покласти на відповідача відмовляється. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 21.10.1997 року в відділі РАГСу Галицького району було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] Мар'яна Петрівна, 25.10.1998р.н., та дочка, [PERSON], 19.07.2006р.н., які проживають з нею. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного. Чоловік сім'ю не забезпечує матеріально та весь час влаштовує скандали. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї. З січня 2015 року разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Тому подальше перебування в шлюбі неможливе. Просить шлюб розірвати та дітей залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без її участі, не заперечує, щодо заочного розгляду справи (а.с.24). Відповідач, [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, про що свідчать судові виклики та поштове повідомлення про отримання виклику (а.с.16), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.10.1997 року в відділі РАГСу Галицького району, актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 012521 від 21.10.1997 року (а.с.3). У шлюбі народилося двоє дітей: дочка, [PERSON] Мар'яна Петрівна, 25.10.1998р.н. та дочка, [PERSON], 19.07.2006р.н. (а.с.5-6). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, склалися неприязні стосунки, часто виникали конфлікти. Разом не проживають. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

24.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 28.05.2015 року позивач подав уточнюючу заяву в якій просить після розірвання шлюбу залишити проживати з нею дітей та залишити їй прізвище [PERSON]. З позовної заяви поданої позивачем, [PERSON] вбачається, що 28.10.2005 року в Бовшівській сільській раді Галицького району було зареєстровано шлюб з відповідачем, [PERSON] У шлюбі народилося двоє дітей: син, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Сімейне життя не склалося по тій причині, що у них, як в подружжя відсутнє взаєморозуміння, постійно виникають сімейні конфлікти, відсутня взаємна повага один до одного, різні погляди на життя. Все це негативно впливає на сімейну атмосферу, що і призвело до розпаду сім'ї. Просить шлюб розірвати та дітей залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Згідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без її участі, не заперечує, щодо заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач, [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, про що свідчать судові виклики та поштове повідомлення про отримання виклику (а.с.15, 20), причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2005 року в Бовшівській сільській раді Галицького району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 013449 від 20.01.2006 року (а.с.3). У шлюбі народилося двоє дітей: син, [PERSON], [INFO] та дочка, [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Сімейне життя у подружжя не склалося по тій причині, що у них відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, склалися неприязні стосунки, часто виникали конфлікти. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин суд прийшов до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

24.04.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

24.04.2015 року заявник подав до суду вказану заяву, де зазначив, що З 07.05.2014 року отримує пенсію по 3 групі інвалідності за профзахворюванням. Листом № 5126/03 від 09.09.2014 року управління Пенсійного фонду в м.Дзержинську повідомило його, що періоди роботи на підприємстві ТОВ «Будівельні системи» з 06.11.2000 року по 10.06.2005 року та на підприємстві ПП ВКФ «Скінія» з 13.06.2005 року по 14.05.2007 року не зараховані до пільгового стажу, оскільки виникають сумніви у належності заявнику довідок з вказаних підприємств про пільговий стаж. Тому заявник просить встановити в судовому порядку факт належності йому вказаних документів. В судове засідання заявник та його представник не зявились, просили справу розглянути за їх відсутності, наполягали на задоволенні своїх вимог. Представник заінтересованої особи УПФУ в м.Дзержинську Донецької області до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Дослідивши матеріали по справі, суд знаходить, що заява підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до трудової книжки [PERSON] працював на підприємстві ТОВ «Будівельні системи» з 06.11.2000 року по 10.06.2005 року та на підприємстві ПП ВКФ «Скінія» з 13.06.2005 року по 14.05.2007 року (а.с.6-10). \~Відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПКгромадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оскільки факт належності заявнику довідок, що уточнюють особливий характер роботи або умов праці необхідних для обчислення пільгової пенсії про роботу на підприємстві ТОВ «Будівельні системи» з 06.11.2000 року по 10.06.2005 року та на підприємстві ПП ВКФ «Скінія» з 13.06.2005 року по 14.05.2007 року, встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, заяву слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

24.04.2015 року ПАТ Миколаївобленерго в особі філії Миколаївського району звернулося до суду з позовомдо [PERSON] про стягнення боргу за недовраховану електроенергію у сумі 971,73 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступнихпідстав. [PERSON] проживає за адресою: [INFO] в мкр. Велика Корениха м. Миколаїва, є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ Миколаївобленерго в особі філії м. Миколаєва. За даною адресою відкрито особовий рахунок №38092171 на імя [PERSON], проте відповідно до довідки ЖКП «Бриз» ЖЕК №2 від 27.02.2015 р. за вказаною адресою зареєстрований та проживає [PERSON] 06.10.2014 року представниками ПАТ Миколаївобленерго при перевірці дотримання вимог діючих Правил користування електроенергією для населення (затверджених постановою КМУ України від 26.07.1999 року, далі ПКЕЕН) було встановлено порушення вищевказаних Правил, а саме: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою без приладу обліку, з порушенням схеми обліку, що можливо виявити при контрольному огляді приладу обліку». За вказаним правопорушенням в присутності [PERSON] та [PERSON] складено Акт №Д 9349, який підписаний представниками енергопостачальника. Споживач [PERSON] від підпису відмовився. 07.11.2014 року вищезазначений акт був розглянутий комісією без участі споживача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення Правил відповідачем було нанесено збитки позивачу в розмірі 971,73 грн. Кількість недоврахованої електроенергії та сума збитків була нарахована за період з за період з моменту проведення технічної перевірки - 28.08.2014 р. по 06.10.2014 р., відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562. Згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику» крадіжка електричної енергії, у тому числі пошкодження приладу обліку; порушення ПКЕЕН, визначено, як правопорушення в електроенергетиці, а відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», споживач електроенергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та ПКЕЕН, згідно з законодавством України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 525, 526 ЦК України суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

24.04.2015 року позивач [PERSON] звернулася із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала з 06.10.2002 року у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі, 19 жовтня 2004 року, народився син [PERSON], який проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні. 23.12.2014 року відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова шлюб з відповідачем було розірвано. Відповідач усні домовленості про фінансову підтримку дитини не виконує. Тому, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) гривень щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з дня розірвання шлюбу та до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, у позові прохала розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій проти позову не заперечував, просив стягувати аліменти не з дня розірвання шлюбу, а відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено і підтверджується наданими доказами, що сторони перебували у шлюбі з 06 жовтня 2002 року, який рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.12.2014 року розірвано. (а.с.3). Від шлюбу 19 жовтня 2004 року, народився син [PERSON], батьками якого у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу дитині надає не достатньо. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан батька та матері, з якою проживає дитина. Тому суд, вважає правильним позов задовольнити частково, визначивши розмір аліментів урозмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 24.04.2015 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачем відповідно до норм ч.2 ст. 191 СК України не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, тому позов задоволено не з дня розірвання шлюбу, а з дня подачі позовної заяви до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

24.04.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно укладеного між банком та відповідачкою [PERSON] договору № б/н від 25.09.2007 року, остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки. Станом на 31.03.2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 22788,07 грн., яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Представник позивача Смирнова Н.В у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з,явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за її відсутністю, позов визнала у повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов*язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 25.09.2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] укладено договір № б/н від 25.09.2007 року, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку її картки. Станом на 31.03.2015 року відповідачка має заборгованість у розмірі 22788,07 грн., яку необхідно стягнути з останньої на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

24.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 11 жовтня 2003 року в органах РАЦС Оболонського району м.Київ між ним та відповідачем укладено шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне подружнє життя не склалося через несумісність характерів та поглядів на життя. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відновлювати шлюбні відносини позивач наміру не має. На підставі наведеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON]. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 жовтня 2003 року між [PERSON] та Петренко (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві зроблено актовий запис\~ №\~ 1501 (а.с.8). Від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №101575 (а.с.9). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

24.04.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 3393 грн. 70 коп.. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-24501-180411. Відповідно до п. 1.2 даного договору банк відкриває відповідачу картковий рахунок №26253904541809 в національній валюті України гривні, випускає та надає платіжну картку та пін код до картки. Відповідно до п. 1.3 договору банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії. Банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100 000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 1 000 грн. Банк самостійно один раз на міяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода не складається. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої обовязки належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 04.04.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 3393 грн. 07 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 1835 грн. 50 коп., прострочене тіло кредиту 497 грн. 30 коп., заборгованість за відсотками 1060 грн. 9 коп., заборгованість за комісіями 0 грн. 00 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ( а.с. 2) та підлягає стягненню з відповідача. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved