Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

22 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання її членом сім'ї наймача житлового приміщення, розташованого за адресою:[ADDRESS] [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона проживає у квартирі, яка розташована за адресою: 85200, [ADDRESS] з 1994 року. Зазначене житло належить до комунальної власності територіальної громади міста Торецька, його наймачем є [PERSON], з яким вона постійно проживали однією сім'єю як подружжя з 1994 року по серпень 2016 року. За згоди [PERSON] вона не тільки вселилася у вказану квартиру, а і зареєструвала у встановленому законом порядку місце свого постійного проживання за зазначеною вище адресою. У серпні 2016 року [PERSON] виїхав з квартири, залишивши її у розпорядженні позивача. На його прохання, діючи за наданою [PERSON] на її ім'я довіреністю, вона звернулася до уповноважених органів з метою зняття [PERSON] з реєстрації за вказаною адресою. 08 серпня 2016 року виконавчим органом Торецької міської ради він був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Позивач продовжує проживати у квартирі сама, забезпечує її належне утримання, виконуючи, таким чином, обов'язки, покладені законом на наймача квартири. Але той факт, що вона не є наймачем цього житла, значно ускладнює їх виконання і обмежує її права. Зокрема, вона не має законних підстав для отримання субсидії на відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги. Протягом усього часу проживання з [PERSON], тобто з 1994 по 2016 рік, вони вели спільне господарство: мали один сімейний бюджет, який протягом останніх років складався з її заробітної плати, пенсії, призначеної їй як інваліду 3 групи, а також пенсії по інвалідності [PERSON]; разом несли витрати на харчування, спільно оплачували комунальні послуги, здійснювали ремонт житла, купували побутові речі. Їхні стосунки мали характер сімейних, вона вважала [PERSON] своїм чоловіком, а він її, відповідно - дружиною. Факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] і ведення ними спільного господарства підтверджується Актом від 17.11.2017 року. Припинивши проживати у наданій за договором найму квартирі, [PERSON] втратив право на це жиле приміщення, але позивач має намір і надалі в ньому проживати. З метою вирішення питання про переоформлення договору найму на її ім'я вона звернулася до військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, але їй було відмовлено у зміні договору найму у зв'язку із відсутністю документів, що підтверджують визнання її членом сім'ї наймача [PERSON] Вважає, що має усі законні підстави для визнання її членом сім'ї наймача [PERSON] Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила винести рішення на розсуд суду. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач по справі зареєстрована за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка №б/н від 20.11.2017 року (а.с.7). Проживала у вказаній квартирі разом з [PERSON] однією сім'єю з 1994 року по 2016 рік; мали спільний бюджет, вели спільне господарство, що також підтверджено актом вуличного комітету від 17.11.2017 року (а.с.8) Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 (п.6) встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Надані в матеріалах справи докази знайшли своє підтвердження і не оспорюються відповідачем. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено в зміні договору найму житлового приміщення на її ім'я, у зв'язку з тим, що наймодавець не визнає її членом сім'ї наймача вказаної квартири, що підтверджено Витягом з розпорядження керівника Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області (а.с.6) Суд, аналізуючи докази, надані позивачем для підтвердження своїх доводів, приходить до висновку, що остання в період з 1994 року по 2016 рік дійсно проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім'єю та вела з ним спільне господарство, тобто була членом його сім'ї. Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved