Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

22.02.2016 р. позивачка звернулась у суд з указаним позовом, який обгрунтовано таким. Сторони [PERSON] і [PERSON] з 29.01.2005 року по 21.06.2009 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу судом відповідачу присуджено сплачувати аліменти на утримання сина по 300 грн. щомісячно в користь позивачки. Дитина проживає з позивачкою проти чого не заперечує відповідач. З вересня 2012 р. позивачка спільно проживає в незареєстрованому шлюбі з [PERSON] в смт.Вишково Хустського району Закарпатської області. Відповідач, знаючи про місце проживання сина його життям не цікавиться, не телефонує, не бажає спілкуватись з дитиною, не бере участі в її вихованні, допустив заборгованість у сплаті аліментів на суму, що перевищує 15 тис. грн.. Позивачка не перешкоджає відповідачу спілкуватись з дитиною. Відповідач нехтує батьківськими обов'язками, що принижує дитину і негативно впливає на її моральний стан. Позивачка позов підтримала і додатково пояснила, що відповідач контактував з дитиною тільки по телефону з ініціативи своєї матері - бабусі дитини. Відповідач не надав згоду на виїзд дитини з нею і її новою сім'єю на відпочинок за кордон, що впливає на розвиток дитини та її сімейний стан. Відповідач позов заперечив, а позицію обгрунтував такими доводами. Після розірвання шлюбу позивачка фактично утворила нову сім'ю. Від шлюбу з співмешканцем мають спільну дитину і мешкають у сусідньому районі , тому він немає можливості систематично відвідувати сина, а також комплексує з приводу контактів з чоловіком відповідачки. Окрім цього, відповідач сплачував аліменти регулярно під час роботи у відділенні Ощадбанку, а після звільнення, унаслідок скорочення, в нього виникла заборгованість з 2011-2012 років, у зв'язку з тим, що він з того часу постійної роботи немає і заробляє тимчасовими роботами - ремонтом комп'ютерів. Просить узяти до уваги, що змушений доглядати маму похилого віку, яка є інвалідом ІІІ-ї групи і не може проживати самостійно. Відповідач також просить узяти до уваги, що хворіє, змушений періодично лікуватись та обстежуватись. Відповідач просить не позбавляти його батьківських прав, згоден дати тимчасовий дозвіл на виїзд дитини з мамою за кордон для відпочинку. Тяжкість свого майнового стану вважає тимчасовими труднощами. Орган опіки і піклування в справу подав письмовий висновок, за яким відповідача доцільно позбавити батьківських прав, стосовно сина [PERSON], як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків і це відповідатиме інтересам дитини. Цей висновок обгрунтовано тим, що відповідач самоусунувся від виховання дитини (не відвідує школу, де навчається син, не займається вихованням, не утримує дитину і допустив заборгованість по сплаті аліментів, не з'явився на засідання комісії з питань опіки і не надав пояснень. Представник органу опіки і піклування висновок підтримала. Прокурор вважає, що позов підлягає задоволенню. Оцінивши позиції сторін, інших учасників цивільного провадження, суд дійшов такого висновку. Суд установив такі обставини. Сторони перебували у шлюбі з 29.01.2005 р. до 01.06.2009 р.. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], який після розірвання шлюбу батьками, проживає постійно з позивачкою в с.Вишково Хустського району Закарпатської області, де і навчається в загальноосвітній школі І-ІІІ ст. № 1. Позивачка співмешкає з гр. [PERSON], з яким мають спільного сина (2012 р.н.). Відповідач за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно, починаючи з 01.06.2009 р.. Станом на час розгляду справи посуті відповідач має заборгованість за аліментними зобов'язаннями на суму 18097 грн. Відповідач за місцем проживання і навчання сина з ним не зустрічається. Спілкується по телефону вкрай рідко (на дні народження, з ініціативи бабусі дитини, яка є мамою відповідача). Відповідач постійного місця праці не має, проживає з мамою похилого віку (інвалідом ІІІ-ї групи), за якою здійснює догляд. Відповідач хворіє на неврологічні розлади, систематично лікується, на прожиття заробляє тимчасовими роботами. Встановлені обставини визнані сторонами, іншими учасниками цивільного провадження і підтверджені довідками та іншими документами. Статтею 164 СК передбачено підстави для позбавлення батьківських прав, зокрема мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позивачка і орган опіки і піклування покликаються на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та її утримання (ст. 164 ч.1 п.2 СК України). З обставин справи вбачається, що відповідач дійсно вкрай рідко спілкується з сином та бере участь в його вихованні. Натомість орган опіки і піклування не вивчив і не зазначив причини такого. Зокрема, що відповідач і позивачка мешкають у різних населених пунктах (районах). Відповідач не має постійного місця праці, хворіє, доглядає маму похилого віку (інваліда ІІІ гр.), тобто неналежне виконання ним батьківських обов'язків викликано поважними причинами: майновий стан і труднощі в організації життя також впливають на виконання відповідачем майнового (аліментного) обов'язку. З пояснень позивачки вбачається, що їй про це було відомо. Отже, неналежне виконання відповідачем аліментного обов'язку саме по собі не дає підстав позбавляти його батьківських прав. Така підстава не передбачена і ст. 164 СК України. На виконання вимог передбачених ст. 171 СК України, суд заслухав думку дитини під час судового розгляду справи. Малолітній [PERSON] висловився, що бажає мати батька і більше спілкуватись з ним. З позиції дитини не вбачається категоричне несприйняття відповідача як батька чи негативного ставлення до нього. Натомість орган опіки і піклування думку дитини не зафіксував і в письмовому висновку не зазначив. У справі не має жодного доказу щодо негативної поведінки відповідача в повсякденному житті, побуті, негативної характеристики, вчинення ним якихось негативних вчинків, правопорушень , які мають ознаки підстав, передбачених ст. 164 СК України. Покликання позивачки на те, що відповідач не сприяв у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон з нею для відпочинку, суд не бере до уваги, бо з цього приводу позивачка не зверталась в орган опіки і піклування або до суду. Натомість відповідач заявив, що такий дозвіл надасть, а відмову в минулому пояснив втратою паспорта і виготовлення нового документу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка не довела свої вимоги належними доказами. Натомість відповідач спростував позов. Суд вважає, що задоволення позову не відповідає інтересам дитини, порушує батьківські права відповідача. Відповідно до вимог, установлених в Конвенції про права дитини (статтях 3,5,9) держава Україна як учасник цієї Конвенції в особі компетентних органів зобов'язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, з дотриманням поваги відповідальності, прав і обов'язків батьків, дотриманням прав дитини на забезпечення індивідуальності, її сімейні зв'язки, забезпечення того, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч її бажанню, забезпечити на регулярній основі прямий контакт дитини з обома батьками. Орган опіки і піклування не взяв до уваги вимоги зазначеної конвенції і передчасно дійшов висновку, про позбавлення батька дитини батьківських прав, не забезпечивши баланс інтересів дитини і прав батька. З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити. Судових витрат до стягнення не має.

Outcome: dismissed