Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

23 жовтня 2013р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. При розгляді справи в якості відповідача також було залучено ПАТ «Страхова компанія «Нова». З урахуванням уточнених позовних вимог позивачка посилалась на те, що [INFO] о 2год. 5хв. по пр.Воронцова у м.Дніпропетровську з боку пр.ім.Газети «Правда» в напрямку вул.Ростовської рухався автомобіль «КІА Sportage», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], який в районі будинку №47 по пр.Воронцова скоїв наїзд на її чоловіка [PERSON], який від тілесних ушкоджень на місці дорожньо-транспортної пригоди загинув. 10грудня 2010р. за даним фактом старшим слідчим відділу із розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. Пантюховим О.В. порушено кримінальну справу №70101262 за ч.2 ст.286 КК України. 27 листопада 2013р. ст.слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській обл. було винесено постанову про закриття кримінального провадження №12013040000000552 у зв'язку із відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок загибелі її чоловіка вона понесла великі матеріальні витрати та моральні страждання і безмежне потрясіння у зв'язку із смертю та похованням чоловіка. Після смерті чоловіка у неї погіршився стан здоров'я, вона постійно знаходилася у нервовому потрясінні, плакала, зверталася за допомогою до психіатра, їй приходилося приймати у великій кількості ліки та вона знаходилася в жахливому стані. Був порушений звичайний нормальний устрій її життя та життя її родини. Дитина втратила батька, який займався її вихованням. Після втрати батька дитина боїться, не розуміє чому немає батька і замикається в собі. Органами досудового слідства допущена тяганина у справі та прийнято не обґрунтоване рішення, що унеможливлює подачу позову в рамках кримінального провадження. Посилаючись на вищевикладене позивач просила стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди підтверджені доказами витрати в сумі 4280грн, а моральної шкоди із обох відповідачів на користь позивача загалом в сумі 50тис.грн, а саме: із [PERSON] 38936грн, а з ПАТ «Страхова компанія «Нова» 11064грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що насправді сума моральної шкоди набагато більша, але позивачка просить тільки 50тис.грн. Вона також пояснила, що її чоловік повертався додому о 2-й годині ночі, коли немає ніякого руху транспорту. У чоловіка була велика вага 100кг, він рухався повільно і не міг бігати. Коли вона ознайомилася із матеріалами кримінального провадження, то взнала, що відповідач [PERSON] керував автомобілем, в якому були дівчата. Про закриття справи її не повідомили. Відповідач багаторазово в судове засідання не з'являвся, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомляв. У попередніх судових засіданнях відповідач та його представник позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнали та просили зменшити суму моральної шкоди. Представник відповідача ПАТ СК «Нова» на адресу суду надав пояснення та заперечення проти позову, вказавши, що не надано всіх необхідних документів і максимальна виплата моральної шкоди може бути 2550грн. Вислухавши пояснення позивача та його представника, ознайомившись із запереченнями представника ПАТ СК «Нова» та дослідивши письмові докази що в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992р. із подальшими змінами, вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] близько 2год.05хв. на пр.Воронцова у м.Дніпропетровську з боку пр.ім.Газети «Правда» в напрямку вул.Ростовської рухався автомобіль «КІА Sportage» державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] В районі будинку №47 по пр.Воронцова відповідач скоїв наїзд на [PERSON], який на місці пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Відповідач є власником автомобіля тобто джерела підвищеної небезпеки. [PERSON] загинув під час ДТП на місці пригоди коли автомобілем керував відповідач. 15 лютого 2010р. згідно страхового полісу ВС8882545 цивільна відповідальність відповідача, як власника автомобіля, застрахована у страховій компанії «Нова» (а.с.99-102). [PERSON] загинув [INFO] у віці 23 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області. На день загибелі чоловіка позивачка була із ним в шлюбі. Від шлюбу є малолітній син [PERSON] [INFO], якого вона одна виховує. Дружина та син були на утриманні [PERSON].(а.с.15-22). Постановою від 10 грудня 2010р. було порушено кримінальну справу за фактом порушення Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння смерті [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Провадження у справі постановою слідчого 27 листопада 2013р. закрито. 15 квітня 2014р. скарга представника позивача про скасування вказаної постанови слідчого судом задоволена, але до сьогоднішнього дня досудове слідство не проводиться (а.с.23, 145-146). Матеріальні витрати позивача, пов'язані із захороненням [PERSON] складають на загальну суму 4280грн, що підтверджується копією накладної. Відповідач та його представник не заперечували проти відшкодування завданої позивачці шкоди (а.с.12). Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується дружині та дитині такої особи, які проживали разом з нею однією сім»єю, особою, яка на правовій підставі володіє об»єктом, який створює підвищену небезпеку, незалежно від вини такої особи. У відповідності зі ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана із розміром цього відшкодування. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від її вини. Оскільки позивачем доведено, що вона перебувала у близьких родинних стосунках із загиблим [PERSON], була його дружиною, разом з ним проживала, є малолітній син [PERSON], факт завдання їй моральної шкоди внаслідок загибелі [PERSON], суд вважає встановленим (а.с.18). Із дня загибелі [PERSON] пройшло більше трьох років і суд вважає, що матеріальна і моральна шкода позивачці повинна бути відшкодована. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує, що відповідачем не надавались будь-які кошти позивачу на поховання загиблого [PERSON] Також суд враховує ступінь суттєвого порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, зокрема, що позивач [PERSON] проживала разом із чоловіком, загиблим [PERSON], була разом із дитиною на його утриманні та була визнана потерпілою у кримінальній справі, понесла матеріальні витрати на його поховання, а також враховує сімейний стан позивачки - вона одна виховує малолітню дитину. У зв'язку із викладеним, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивачки у відшкодування матеріальної шкоди підтверджені доказами витрати в сумі 4280грн, а моральної шкоди із обох відповідачів на користь позивача загалом в сумі 50тис.грн, а саме: із [PERSON] 38936грн, а з ПАТ «Страхова компанія «Нова» 11064грн. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Суд вважає, що з вини відповідача, відповідальність якого застрахована, третій особі - позивачу заподіяна шкода, яку ПАТ «Страхова компанія «Нова» зобов»язана частково в сумі 11064грн. відшкодувати. Заперечення відповідачів в частині стягнення моральної шкоди суд вважає необґрунтованими. У відповідності зі ст.79 ЦПК України до судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено і судовий збір. Згідно ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним судові витрати в частині судового збору покласти на обох відповідачів по 250 грн. із кожного. Що стосується витрат на правову допомогу, то згідно розрахунку на підставі Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» ці витрати складають 4578грн.40коп. Але позивач прохала стягнути лише 4тис.грн. Суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача і стягнути зазначену суму із відповідача [PERSON], яка підтверджена розрахунком (а.с.82). Доводи відповідача про нестабільний матеріальний стан та наявність неповнолітньої дитини, суд не може прийняти до уваги, оскільки чоловік позивачки загинув у віці 23 роки від джерела підвищеної небезпеки, яким керував відповідач. Окрім того, у позивачки є малолітній син, якого вона сама виховує.

Outcome: approved