Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

24.06.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем [PERSON] , який є батьком її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2014 року до [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач з сином не спілкується, участі в його вихованні та утриманні не приймає і взагалі уникає будь-якого спілкування з ним. Дитина проживає з нею та повністю знаходяться на її утриманні. За рішенням суду від 03.04.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, однак рішення суду не виконується. Оскільки батько [PERSON] протягом тривалого часу не цікавиться його долею, просить позбавити його батьківських прав відносно сина. В судове засідання сторони не з`явились, позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , направили на адресу суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, вказавши, що позивач підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи [PERSON] також просить суд розглянути справу без участі представника Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, проти задоволення позову не зеперечує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання з 15.08.2019 року до 24.04.2020 року не з`явився жодного разу, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність, до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила в заяві. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення на підставі доказів наданих позивачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до представлених копій документів, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2014 року до 03.04.2018 року, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу від 03.04.2018 року (а.с. 10-11). Мають сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 12). Згідно виконавчого листа виданого 11.05.2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку до його повноліття (а.с. 13). 11.02.2019 року, на підставі виконавчого листа № 486/283/18 виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 11.05.2018 року, державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було відкрито виконавче провадження ВП №58326253 (а.с. 14). Згідно довідки Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про нарахування заборгованості по аліментним платежам від 13.06.2019 року, заборгованість [PERSON] по виплаті аліментів за виконавчим листом № 486/283/18 від 11.05.2018 року, станом на травень 2016 року складає 47 933.06 грн. (а.с. 15). З довідки виданої дитячим закладом охорони здоров`я №43 від 26.06.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 23.01.2018 року перебуває на диспансерному обліку (а.с. 16). 26.01.2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно висновку органу опіки та пілування Южноукраїнської міської Ради №362 від 11.12.2019 року затвердженого рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 11.12.2019 року, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , вважає доцільним позбавлення батьківських прав гр-на [PERSON] , відносно сина [PERSON] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Після з`ясування всіх обставин справи, суд вважає, що поведінка батька дитини - [PERSON] , суперечить вимогам ст. 150 СК України, та порушує право дитини на належне батьківське виховання, що передбачено ст. 152 СК України. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. На думку суду, у разі ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. На підставі п.2) ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16) Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення ним від виконання батьківського обов`язку по відношенню до своєї дитини: сина [PERSON] [INFO], який з сином не спілкується, не забезпечує його матеріально, що підтверджується довідкою про заборгованість зі сплати аліментів, ухиляється від виконання обов`язків по його вихованню, не проявляє батьківської турботи та інтересу до розвитку та внутрішнього світу дитини, що встановлено висновком органу опіки та піклування. На думку суду позбавлення [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Таким чином позовна заява [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 16.07.2019 року було задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, до ухвалення судового рішення (а.с. 23). У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved