Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

23.03.2016 року позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 26.06.2014 року, від спільного подружнього життя у них народилася донька [INFO], крім того у позивача є син, 26.06.2012 року, якого відповідач не усиновив. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, у них різні характери та погляди на життя, немає взаємопорозуміння, внаслідок чого часто виникали сварки та непорозуміння. Наголошує на тому, що вони з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом значного часу, за цей час вони стали чужими людьми один для одного, вважає, що примирення між сторонами не є можливим. Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав, в силу положень ст. 169 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 224 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26.06.2014 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №253, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серія І-СГ № 269356 від 15.03.2016 року. Встановлено, що від спільного шлюбу у сторін 20.07.2014 року народилась донька [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про народження серії І-СГ №423232 від 25.07.2014 року. Крім того, позивач є матірю [PERSON], [INFO], батьком якого відповідач не є, що стверджується Свідоцтвом про народження серії І-СГ №330975 від 04.07.2012 року. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це\~сімейний\~союз,\~при\~цьому\~слово «сімейний»\~засвідчує, що\~шлюб\~створює\~\~сім'ю, а слово «союз»\~підкреслює\~договірну\~природу\~шлюбу, яка\~зумовлює його\~ добровільний\~ характер.\~\~ Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на предявлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що\~причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і\~\~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, таким чином прохання позивача про те, щоб залишити за нею право надалі іменуватися прізвищем «Урман» є законним та обґрунтованим.

Outcome: approved