Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

22.12.2017 року [PERSON], [INFO] (ІПН[NUMBER], яка проживає за адресою: [ADDRESS]), [PERSON],[INFO] (ІПН[NUMBER], яка проживає за адресою: [ADDRESS]), [PERSON],[INFO] (ІПН[NUMBER], яка проживає за адресою: [ADDRESS]) звернулися до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (ЄДРПОУ03349039, юридична адреса: 79039, м.Львів, вул.Золота,42) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії в якому просять визнати незаконним акт про порушення №324-113/17 від 27.02.2017 року на основі якого був сформований Протокол комісії по розгляду актів про порушення ПКЕЕН №12 від 30.03.2017р. згідно якого позивачам ОСББ «Антонича12» нараховують з 01.03.2017 року обсяги спожитого газу за нормами 9,8м.куб.на 1 особу в місяць; визнати незаконним та недійсним здійснені за період з 01.03.2017 року нарахування позивачам ОСББ «Антонича 12» обсяги спожитого газу за нормами 9,8м.куб.на 1 особу в місяць; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» зробити перерахунок нарахувань за спожитий газ за період з 01.03.2017 року по теперішній час; визнати за позивачами, що проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] право на забезпечення безкоштовними індивідуальними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Львівгаз»; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам буд.[ADDRESS]; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» опломбувати та зареєструвати встановлені ним у червні 2017 року коштом постачальника лічильники обліку газу в будинку [ADDRESS]; визнати пропозицію ПАТ «Львівгаз» стосовно врегулювання відносин щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загально будинкового) вузла обліку газу шляхом укладення відповідного договору такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу». Заявою від 22.02.2018 року позивачами уточнено позовні вимоги та остаточно просять суд визнати за позивачами, що проживають в будинку за адресою: [ADDRESS], право на забезпечення безкоштовними індивідуальними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Львівгаз» відповідно до ст.2,3,6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу»; зобов'язати ПАТ «Львівгаз», відповідно до ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природнього газу» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуальних газових лічильників для позивачів; зобов'язати ПАТ «Львівгаз» опломбувати та зареєструвати встановлені ним у червні 2017 року коштом постачальника лічильника обліку газу для позивачів [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 28.01.2016 року було створено ОСББ «Антонича 12» у будинку, [ADDRESS]. Будинок багатоквартирний з централізованим гарячим водопостачанням. Квартири обладнані одним газовим приладом - газовою плитою. Газ використовується тільки для приготування їжі. Відповідно до чинного законодавства, оплата за спожитий газ в такому випадку здійснюється відповідно до норми споживання, встановленої Постановою Кабміну від 23.03.16р. № 203, в розмірі 4,4 кубометрів газу на одну зареєстровану особу. Власники квартир вважають, що така норма є завищеною в порівнянні з фактичним споживанням газу, однак враховуючи задекларовану державою програму забезпечення усіх, таких як вони споживачів квартирними лічильниками до 2018 року, здійснювали регулярну оплату за газ і очікували на обіцяне встановлення індивідуальних лічильників газу. При цьому в структуру тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ «Львівгаз» уже входили витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. Позивачі наголошують на тому, що єдиним Законом, який визначає особливості встановлення лічильників газу споживачам є Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», (в ред. станом на день звернення до суду), в якому чітко передбачено, що суб'єкт господарювання, який здійснює розподіл газу, в даному випадку це відповідач ПАТ «Львівгаз» - до 1 січня 2018 року зобов'язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення у квартирах, в яких газ використовується виключно для приготування їжі. Отже даним Законом передбачено встановлено лічильників кожному споживачеві. Поміж тим, позивачі неодноразово зверталися до ПАТ «Львівгаз» щодо встановлення квартирних лічильників обліку газу, однак їхні законні вимоги не виконані. Таким чином вважають, що ПАТ «Львівгаз» необґрунтовано та незаконно збільшує для позивачів нарахування за спожитий газ за граничними нормами, ухиляється від гарантованого законом безкоштовного забезпечення побутових споживачів квартирними лічильниками обліку газу, протиправно застосовує солідарну оплату позивачів за спожитий газ при відсутності персоніфікованого обліку спожитого газу, а також можливості здійснювати контроль за його споживанням поза межами власного помешкання. Оскільки, відповідач належним чином не виконує обов'язок чим порушує інтереси позивачів, а таке право оспорюється та не визнається іншою особою, тому змушені звернутися до суду. Ухвалою від 26.12.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні позивачі та представник позивача [PERSON]- [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01.12.2017 року /а.с.152/ позовні вимоги підтримали в повному обсязі надавши аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві, в заяві про уточнення позовних вимог та письмовій відповіді на відзив відповідача /а.с.119-136/, просили позов задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Львівгаз» - Свірідунович Р.І., який діє на підставі довіреності №007.1Др-8-0118 від 02.01.2018 року /а.с.116/ в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, з підстав зазначених у письмовому відзиві на позовну заяву, яке долучено до матеріалів справи /а.с.89-111/ Додатково зазначив, що хоча Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зі змінами внесеними Законом №2260-VІІІ від 21.12.2017 передбачає встановлення індивідуального приладу обліку газу, проте не визначає чітких механізмів його виконання. Так, згідно п.1 ч.3 ст. 7 даного Закону, Кабмін у двомісячний термін повинен розробити заходи щодо технічного та Фінансового забезпечення виконання цього Закону. Також Законом (зі змінами внесеними Законом №2260-VІІІ від 21.12.2017) передбачено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року. Таким чином вважає, що законодавець продовжив виконання Закону щодо забезпечення 100% комерційного обліку для споживачів, які використовують газ тільки для приготування їжі ще на 3 роки, відтак вимоги позивачів є передчасними. В межах цього строку ПАТ «Львівгаз» зобов'язане встановити передбачені ч.2 ст.2 Закону прилади обліку. Однак на даний час ПАТ «Львівгаз» не спроможне виконати позовні вимоги, оскільки затверджена постановою НКРЕКП №400 інвестиційна програма не приведена у відповідність до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку» в редакції від 21.12.2017, крім того відсутні механізми для технічного та фінансового забезпечення виконання цього Закону. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивачі у справі зареєстровані та проживають у будинку [ADDRESS]. Будинок є багатоквартирним, з централізованим гарячим водопостачанням, квартири обладнанні єдиним газовим приладом - газовою плитою, яка використовуються лише для приготування їжі. З 28.01.2016р. в даному будинку створено ОСББ «Антонича 12». В судовому засіданні встановлено, що мешканці будинку [ADDRESS], в тому числі і позивачі, неодноразово зверталися до ПАТ «Львівгаз» щодо встановлення квартирних лічильників обліку газу, копії таких заяв надано позивачами та долучено до матеріалів справи /а.с.39,41,43,45-51,52-69,159/. За матеріалами справи та поясненнями позивачів встановлено, що в червні 2017 року в під'їздах будинку [ADDRESS] було розміщено оголошення, що ПП «Моряк» підрядна газомонтажна служба ПАТ «Львівгаз» в даному будинку проводитиме безкоштовне (коштом постачальника газу) встановлення індивідуальних лічильників обліку газу. Таким чином в будинку було встановлено 12 лічильників, в тому числі і позивачам [PERSON] та [PERSON] Однак, на встановлення лічильників не надали дозвільних документів, пояснивши при цьому, що всі документи знаходяться у ПАТ «Львівгаз» і що за пару тижнів їх опломбують і поставлять на облік. Позивачами [PERSON] та [PERSON] було підписано Договір про відповідальне зберігання та АКТ приймання передачі. За цим Договором і Актом, власником даних лічильників був заявлений начальник управління газового господарства м. Львова [PERSON]. В пункті 4.2 даного договору зазначено «Даний договір укладено в двох примірниках - по одному для кожної сторони» натомість деякі мешканці, які його підписали, не отримали другий екземпляр на руки. Починаючи з 13 вересня 2017 року позивачі індивідуально звернулись із заявами у ПАТ «Львівгаз» з вимогою опломбувати лічильники і поставити їх на облік, але оператори їх не приймали посилаючись на те, що працівників, що проводять дані роботи (опломбування лічильників) мало, а роботи багато і просили чекати 2-3 місяці. Згідно пояснень позивача [PERSON] вбачається, що 20-22 вересня 2017 року до неї звернувся представник з ПАТ «Львівгаз» п. Безпалюк Богдан і повідомив, що опломбує її лічильник (з дати встановлення пройшло майже 4 місяці), що у подальшому і здійснив, але за декілька днів передзвонив [PERSON] з вимогою зняти поставлену пломбу, мотивуючи це тим, що «його звільнять з роботи». Однак, за кілька днів на їх вмовляння розпломбувати лічильника вона змушена була впустити їх у своє помешкання, де вони зняли пломбу з лічильника обліку газу. Хоча одним із своїх основних завдань НКРЕКП на ринку природного газу є - створення передумов для отримання Споживачами економічних вигод від ефективного функціонування ринку природного газу, конкуренції на ринку природного газу та реалізація дієвих механізмів захисту їхніх прав (пп. 7, п. 2, ст. 4). Ці права було порушено. У відповідності до ч.1 ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Згідно ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» по відношенню до побутового споживача, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» є розподільником, оператором газорозподільної мережі. На виконання вимог Закону «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» №3533-VI, позивачі звертались до ПАТ «Львівгаз» із заявами про встановлення кожному споживачу квартирних лічильників газу. Однак відповідач ПАТ «Львівгаз» вимоги позивачів частково проігнорував та з власної ініціативи, без погодження з мешканцями, намагався встановити загальнобудинковий вузол обліку. Згідно ст. 1 Закону №3533-VI, споживачами природного газу є фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину. Отже зі змісту Закону №3533-VI вбачається обов'язок встановлення відповідними суб'єктами господарювання - газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремим споживачем. Таким чином ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов'язок ПАТ «Львівгаз» встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку позивачів. Посилання відповідача на те, що до вказаних правовідносин слід застосовувати вимоги положення глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та положення Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, суд не бере до уваги, оскільки ці підзаконні нормативні акти не є імперативними нормами права та не можуть мати переваг у застосуванні порівняно із приписами Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Аналізуючи положення Закону №3533-VI (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема його преамбули та статей 2 та 6, а також Розпорядження № 259-р від 25.04.2012р., слід дійти до висновку, що цей Закон поширює свою дію на випадки забезпечення фізичних осіб (населення) індивідуальними приладами обліку в квартирах та приватних будинках, так як саме вказані прилади обліку забезпечують повний комерційний (приладовий) облік природного газу. Загальнобудинкові вузли обліку не забезпечують повний комерційний (приладовий) облік природного газу мешканців квартир, оскільки як зазначено в п.5 Тимчасового положення від 16.05.2002р. №620 показання будинкового вузла обліку в будинках де не встановлено квартирних лічильників газу є лише підставою для подальшого розподілу обсягу спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Разом з цим, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики у своєму листі № 7334/17/47-12 від 16.11.2012р. теж наголошує на тому, що Законом №3533-VI передбачається встановлення лічильників кожному споживачеві. Наявність будинкового лічильника газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі, не є підставою для невстановлення індивідуальних лічильників кожному споживачеві. Більше того, у Постанові НКРЕКП № 2297 від 15.12.2016 р. внесено зміни до Додатку структури тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ «Львівгаз», згідно з чим було забрано елемент витрат «встановлення будинкових приладів обліку», і залишено тільки «витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню». В тарифі на газ закладено встановлення квартирних лічильників газу, і це передбачено Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», статтею 3 якого фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. Отже, в структуру тарифу на послуги розподілу природного газу ПАТ «Львівгаз» уже входили витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню. Відповідно до п.п. З, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо права на забезпечення безкоштовними індивідуальними газовими лічильниками є підставним, підлягає до задоволення, оскільки обов'язок відповідача по встановленню індивідуальних лічильників газу для кожного мешканця чітко передбачений Законом України №3533-VI, що діяв в редакції на момент виникнення спірних правовідносин. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що заявлений позов є передчасним, оскільки на момент розгляду справи відсутні протиправні дії чи бездіяльність ПАТ» Львівгаз» щодо позивачів. Так, на момент звернення з вимогами до суду: 22.12.2017 року, позивачі з 2012 року вносили оплату за користування природним газом, складовою частиною якої були і кошти , передбачені на встановлення індивідуальних лічильників газу. Позов пред'явлено у період, коли законодавець зобов'язував відповідача забезпечити безоплатним приладом обліку газу до 01.01. 2018 року, а як вбачається з письмових відповідей в адресу позивачів, що скеровувались ПАТ «Львівгаз» на звернення споживачів, у встановленні індивідуальних лічильників газу останнім було відмовлено. Позивачі висловили волевиявлення на встановлення індивідуальних лічильників газу, а тому це їх волевиявлення не може бути порушеним, оскільки оплата кожним з них саме того об'єму газу, який ним спожитий, відповідає такому завданню цивільного законодавства як справедливість. Тому відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам, яка вбачається у пропозиції відповідача встановити загально будинковий ВОГ суперечить вимогам законодавства та порушує права позивачів. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; - коштів відповідного бюджету; - інших джерел, не заборонених законодавством. Обов'язок встановлення лічильників газу покладено на відповідача, тому саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Позивачі сплачують послуги з газопостачання згідно з тарифом, до якого були включені витрати на встановлення лічильників газу, а відповідач на умовах оплати такого тарифу надавав послуги з газопостачання. Таким чином, між позивачами та відповідачем вже укладено договір стосовно встановлення лічильників та оплати цих робіт (на основі Типового договору), і додаткового врегулювання це питання не потребує. Заявою вд 06.12.17 (а.с.43) позивачі зверталися до голови правління ПАТ «Львівгаз» з заявою, якою просили встановити у їх квартирах (зокрема і [NUMBER], що належить [PERSON]) індивідуальні лічильники обліку газу за рахунок постачальника. Як зазначалося вище, позивачам [PERSON] у [NUMBER] та [PERSON] у [NUMBER] [ADDRESS] індивідуальні лічильники обліку газу були встановлені за рахунок постачальника. А тому вимога п.2 змінених позовних вимог від 22.02.18 підлягає до часткового задоволення, а саме в частині зобов'язання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» за власний рахунок здійснити встановлення індивідуального газового лічильника [PERSON],[INFO], побутовому споживачеві, що проживає у [NUMBER] буд.[ADDRESS]. Пропозиція ПАТ «Львівгаз» стосовно врегулювання відносин щодо встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу шляхом укладання відповідного договору, є такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Враховуючи викладене, ту обставину, що позивачі на даний час позбавлені можливості як споживачі послуг вносити кошти за реально використаний ними природний газ, суд приходить до висновку, що їх права є порушеними та підлягають поновленню в судовому порядку. Відсутність коштів у відповідача на проведення вказаних робіт, на думку суду, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Згідно п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. № 476) розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання у разі використання лічильників газу (будинкових або на групу будинків) провадяться відповідно до Тимчасового положення про порядок надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. № 620. Пунктом 34 Правил передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством у т.ч. за зривання пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальною або газотранспортною організацією. Оскільки у позивачів: 23.06.2017 року [PERSON] у [NUMBER] та 22.06.2017 року [PERSON] у [NUMBER] [ADDRESS] встановлені індивідуальні лічильники обліку газу, отже оплата за використаний газ повинна нараховуватися та сплачуватися з урахуванням показинків лічильника обліку газу, а тому з цією метою, відповідач зобовязаний опломбувати за кошти постачальника газу лічильники обліку газу і прийняти в експлуатацію. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому слід стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь держави 1762 грн. судового збору.

Outcome: partial