Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

23.07.2021 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Провадження у справі відкрито 10.08.2021 р. Справу призначено до розгляду 30.09.2021 р. Короткий зміст вимог позовної заяви Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. В червні 2021 року позивач вирішив розпорядитися належною йому частиною домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло , виданого 05.04.1993 року та зареєстровано в КП «Великоновосілківське БТІ 09.07.2002 року за № 287. Державним нотаріусом Великоновосілківської державної нотаріальної контори позивачу роз`яснено, що для укладення договору купівлі-продажу належної йому частини житлового будинку необхідно надати документ, що підтверджує право власності на відповідну частину земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою, що й домоволодіння. Згідно наданого правовстановлюючого документу земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] приватизована, державний акт серія І-ДН № 077862 від 10.09.2002 року. Власником земельної ділянки є [PERSON] . Вказаний державний акт видано на підставі рішення Роздольненської сільської ради народних депутатів від 31.05.1995 року та передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,270 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Роздольненської сільської ради. Земельну ділянку передано для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд - 0,100 га., для ведення особистого підсобного господарства - 0,170 га. Позивач вважає, що земельна ділянка передана у власність з порушеннями, а саме передача ділянки відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право, оскільки право на приватизацію спірної земельної ділянки мали всі співвласники житлового будинку. Спірне рішення вже виконано, иа тому скасоване воно може бути лише в судовому порядку. Просить суд Визнати рішення Роздольненської сільської ради народних депутатів, від 31.05.1995 року в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд -площею 0,100 га., для ведення особистого підсобного господарства - площею 0,170 га. розташованих за адресою: [ADDRESS] протиправним та скасувати. Державний акт серії І-ДН № 077862 виданий 10.09.2002 року Роздольненською сільською радою народних депутатів на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 619, щодо передачі у власність земельної ділянки загальною площею 0,270 га з якої - 0,100 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, 0,170 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою: [ADDRESS] визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Позиція відповідачів Відповідачі не скористались своїм правом на наданя відзиву за позовом. Процедура судового розгляду \~ \~ \~ \~ Сторони, представник позивача та третіх осіб адвокат Король Т.В. та треті особи, повідомлені в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи, як і доказів поважності причин неявки не надали, у письмових заявах просили справу розглядати за їх відсутності, відповідач Великоновосілківська селищна рада вирішеня спору просить залишити на розсід суду, відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги. Судом ухвалено розглядати справу без участі представника позивача, третіх осіб адвоката Король Т.В., позивача, відповідачів, зважаючи на подані ними заяви. В справі достатньо даних для прийняття законного та обгрунтованого рішення за відсутності сторін та третіх осіб. Фіксація судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено наступне. Згідно даних свідоцтва про право на житло від 05.04.1993 р., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (після укладання шлюбу прізвище змінено на [PERSON] (а.с. 15), [PERSON] є власниками житлового будинку площею 86,3 кв м, розташованого на території [ADDRESS] (а.с. 17). Рішенням Роздольненської сільської ради [PERSON] безоплатно в особисту власність для обслуговування житлового будинку та господарських будівель передано земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану в [ADDRESS] , для ведення особистого підсобного господарства 0,02 га, розташований там же (а.с. 60). На підставі вказаного рішення від 31.05.1995 р. [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН № 077862 (а.с. 22), згідно якого йому передається у власність земельна ділянка площею 0,270 га, розташована на території Роздольненської сільської Ради Донецької області для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд - 0,100 га, та ведення особистого підсобного господарства 0,170 га. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Суд зазначає, що вказаний спір носить приватно-правовий характер, оскільки позивачем безпосередньо пов`язано з захистом свого права на належну йому земельну ділянки, що узгоджується з висновком ВП ВС, викладеним у постанові від 04.12.2019 р. по справі № 823/588/16. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Враховуючи, що правовідносини між сторонами щодо предмета спору виникли 31.05.1995 р. (дата прийняття РішенняРоздольненської сільської ради), судом застосовуються норми законодавства, які діяли станом на зазначену дату. Так, частиною 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 1993 р. доручено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України; установити, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює (ч. 2); право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю (ч. 3). Статтею 6\~Земельного кодексу\~України 1990\~р.\~визначено,\~що громадяни\~ України\~ мають\~ право\~ на\~ одержання\~ у\~ власність\~земельних ділянок,\~зокрема,\~ для\~ \~ \~будівництва та\~обслуговування жилого\~будинку і\~ господарських\~будівель (присадибна\~ділянка).\~Передача земельних\~ділянок у\~власність \~громадян \~провадиться місцевими\~Радами народних\~депутатів відповідно\~до \~їх \~компетенції за\~плату або\~безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян, зокрема, для: будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу. П. 1 ч. 1 ст. 9 Земельного кодексу України 1990 р. визначено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу. Згідно положень ст. 42 Земельного кодексу України, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Статтею 44 Земельного кодексу України 1990 р. визначено, що порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Аналізуючи зазначенні положення законодавства, суд зазначає, що вказані правові норми нерозривно пов`язували виникнення права власності на житловий будинок з виникненням права власності на земельну ділянку для його обслуговування. Тобто, як відповідач [PERSON] , так і позивач та треті особи, будучи співвласниками житлового будинку, на час прийняття рішення Роздольненською сільською радою, мали право на оформлення права власності на вказану земельну ділянку, відповідно до часток їх власності на житло. Під час прийняття рішення, відповідачем Роздольненською сільською радою, правонаступником якої є Великоновосілківська селищна рада, вказане враховано не було. Такі дії призвели до порушення права власності позивача (оскільки лише він є суб`єктом звернення до суду) на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд, розташовану під належним йому домоволодінням пропорційно до розміру його частки в праві власності на житловий будинок.. Таким чином, скасування рішення Роздольненської сільської ради в чатсині передачі відповідачу у власність земельної ділянким, визнання недісним Державного акту серії І-ДН та скасування його державної реєстрації впливає на можливість реалізації прав позивача щодо нерухомого майна, отже доводить дієвість та ефективність обраного позивачем способу захисту. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Висновок суду щодо суті спору Докази, надані позивачем на підтвердження викладених у позові обставин, у тому числі щодо його права власності на відповідну частку житлового будинку за місцем знаходження спірної земельної ділянки, суд вважає належними, достатніми та допустимими. Такі докази у своєму логічному взаємозв`язку дозволяють суду зробити висновок про законність та обґрунтованість його вимог та про ефективність обраного позивачем способу захисту його права власності на належну йому земельну ділянку. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Позивач не ставить питання про стягнення з відповідачів судових витрат, а тому судовий збір, понесений ним, не стягується.

Outcome: approved