Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

22 вересня 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було видано виконавчий напис про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №111524780006 від 08 травня 2007 року в сумі 208 013 грн 56 коп. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2010 році, відчуживши належний йому автомобіль, кошти в сумі 15 750 доларів США було спрямовано на погашення кредиту та банком було повідомлено про відсутність заборгованості. Неправомірність виданого виконавчого напису полягає у тому, що кредитором має бути документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 2 лютого 2012 року №296/5 виконавчі написи вчиняються при поданні оригіналів кредитних договорів. На думку позивача оригінал кредитного договору приватному нотаріусу не пред`являвся, наданий договір не був нотаріально посвідченим, крім цього виконавчий напис видано за заборгованістю за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, оскільки строк дії кредитного договору закінчився 08 травня 2014 року, однак приватним нотаріусом оцінка цим обставинами надана не була. З огляду на викладене, позивач просить його вимоги задовольнити. 30 листопада 2020 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надав до суду відзив, в якому проти позову заперечив, зазначив, що 08 травня 2007 року мівж ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту на заставу майна №11152478000. 19 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» було укладено договір №992/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором укладеним із позивачем. Сплив позовної давності для припинення зобов`язання ЦК України не передбачає. Приватному нотаріусу було подано усі необхідні документи, що свідчили про безспірність заборгованості, у зв`язку із чим і було видано виконавчий напис. Відповідач вважає, що наведений розмір витратна правову допомогу є необґрунтованим, а тому підлягає зменшенню. Відповідач приватний нотаріус Баршадський І.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 вересня 2020 року було задоволено заяву про забезпечення позову, подану позивачем та зупинено стягнення по виконанню виконавчого напису №6684 від 18 червня 2020 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02 лютого 2021 року у приватного нотаріуса Баршацького І.В. було витребувано копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 березня 2021 року у ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було витребувано копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні 08 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11152478000, за умовами якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 29 776 доларів США, під 13,5 відсотків річних строком до 08 травня 2014 року. 08 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу. ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами укладеними із АКІБ «УкрСибанк». 16 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, за умовами якого позивач набув право вимоги до [PERSON] на суму 912 358 грн 76 коп. 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Баршацьким І.В. відповідно до ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМ України №1172 від 29 червня 1999 року на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором №11152478000 від 08 травня 2007 року в сумі 283 013 грн 56 коп. Судом було витребувано копії документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис, однак ні кредитором, ні приватним нотаріусом відповідні вимоги суду виконано не було. 2 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Бандигою В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП 62464021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 283 413 грн 56 коп. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»(надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»), зокрема Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок»). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпункту 3.1 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови,що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно підпункту 3.2 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В судовому засіданні факт безспірності заборгованості свого підтвердження не знайшов, зокрема, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для вчинення виконавчого напису подається виписка по рахунку боржника. Крім цього суду відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, які саме документи надавалися ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, кредитними договором строк його дії було визначено до 08 травня 2014 року, виконавчий напис було вчинено 18 червня 2020 року, тобто із пропуском строків позовної давності щодо висунення вимог кредитора визначених ст.257 ЦК України, оскільки позивач свої вимоги щодо спірності заборгованості обґрунтовує також і цим, суд вважає, що позов слід задовольнити. Також у справі відсутні відомості про отримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Оскільки при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» таких умов як безспірність заборгованості, суд вважає за необхідне визнати виконавчий напис від 29 квітня 2020 року зареєстрований в реєстрі за №10847, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №11152478000 від 08 травня 2007 року в сумі 283 013 грн 56 коп. таким, що не підлягає виконанню. В задоволенні вимог до приватного нотаріуса Баршацького І.В. слід відмовити у зв`язку із їх безпідставністю. Судові витрати по справі становлять 15 840 грн 80 коп. та складаються із суми судового збору 840 грн 80 коп., та суми витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. Враховуючи, що позов задоволено до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», з останнього на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Що стосується витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн, то суд виходить із наступного. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позов має немайновий характер, розмір витрат на правову допомогу згідно наданого розрахунку становить 15 000 грн, що є явно не співмірним із заявленими вимогами, не відповідає складності справи, з огляду на що, суд погоджується із доводами представника відповідача, який заперечував щодо такого розміру витрат та вважає з необхідне зменшити витрати на правову допомогу до 8 000 грн.

Outcome: approved