Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

22.07.2019 року позивач звернувсь до суду з вказаним позовом до відповідача та, уточнивши позовні вимоги, просив позбавити відповідача, [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач у справі, є його дочкою, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] . Так, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки остання веде аморальний спосіб життя. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не піклується про фізичний, духовний т її моральний розвиток, не забезпечує необхідного утримання, не проживає з нею та не відвідує дитину, взагалі не цікавиться життям дитини. Дитина проживає з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. Наразі відповідач неодноразово попереджалася про зміну свого відношення до вихованні та утримання дитини, однак належних висновків не зробила. Враховуючи те, що відповідач повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, просить позбавити її батьківських прав відносно дочки. 29.07.2019 року даний позов прийнято судом до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 05.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог, вказавши, що вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відповідача щодо її неповнолітньої дочки. Відповідач повторно в судове засіданні не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду невідомі, відзиву на позов від якої не надходило. 09.12.2019 року судом постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Доповівши позовні вимоги, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої дитини : [PERSON] , [INFO] /.с.5/ . Відомості про батька дитини вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.20/. Наразі малолітня дитина зареєстрована та проживає зі своїм дідом, [PERSON] , позивачем у справі, та бабою [PERSON] /а.с.6/. Відповідач у справі, є дочкою позивача [PERSON] . Як вбачається з довідки Новоград-Волинського ЗДО № 2 «Калинка» Новоград-Волинської міської ради № 41 від 12.09.2018 року малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти № 2 «Калинка» з 17.08.2015 року по даний час, за цей період мати дитини не відвідувала батьківські збори, не приймала участі у вихованні дитини, не цікавилася її життям в ЗДО, в даний час вихованням дитини займається дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] /а.с.13/. До матеріалів справи долучено повідомлення Новоград-Волинського відділу поліції від 25.09.2018 року про те, що [PERSON] , 1990 року народження, перебувала у розшуку з 05.09.2018 року по 12.09.2018 року; від 07.03.2019 року про те, що працівниками ювенальної превенції проводилися заходи по встановленню фактичного місця проживання [PERSON] , яка ухиляється від виконання обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, щодо виховання та утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] та 07.02.2019 року відповідача було виявлено та проведено з нею профілактично-роз`яснювальну роботу/а.с.7,8,9/. З копії витягу з ЄРДР від 05.09.2018 року вбачається, що за заявою позивача у справі було заведено кримінальне провадження по факту того, що 20.08.2018 року [PERSON] залишила своє місце проживання по [ADDRESS] та додому не повернулася, місце її знаходження не відоме /а.с.10/. Крім цього, вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2016 року відповідача у справі було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України /а.с.21/. Як встановлено судом, постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2019 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за фактом того, що остання ухиляється від виконання материнських (батьківських) обов`язків щодо виховання та утримання своєї малолітньої дитини [PERSON] , 2012 року народження. Так, з 10.08.2018 року вона проживає окремо від своєї дочки, вихованням та опікою дитини займаються бабуся та дідусь, з 17.08.2015 року мати не цікавиться життям та здоров`ям дитини . У відповідності до висновку органу опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради Житомирської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] встановлено, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, їх життям та здоров`ям не цікавиться, матеріально не утримує, часто зникає з місця проживання без повідомлення свого місця перебування, останній час не проживає з дитиною. Тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , 2012 року народження, посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини / а.с. 22/. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вона ( він) ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. З матеріалів справи слідує, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а саме: проживає окремо, не спілкується з дитиною, добровільно не надає коштів для повноцінного її утримання, також не піклується про надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, своєю поведінкою не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання нею освіти. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, враховуючи положення ПП ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним у судовому засіданні факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, а позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved