Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка залишилась після [PERSON], померлої [INFO] року. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є дочкою [PERSON], померлої [INFO] року. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 2/3 частини квартири [ADDRESS], яка належала останній. За своє життя мати позивачки [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого вона заповіла позивачці належну їй на праві приватної власності вказану частину квартири. При цьому, позивачка зазначає, що 1/3 частини квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності її дочці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. 08.11.2016 року з метою прийняття спадщини позивачка звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса від 11.11.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску встановленого закону шестимісячного строку для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], позивачка звернулась до суду з даним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], про що 15.01.2016 року складено відповідний актовий запис № 997, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 08.11.2016 року в Першій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 1294/2016 (59769136) щодо майна [PERSON], померлої [INFO] року. Разом з тим, згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 03.04.1996 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.06.1999 року № 4-1161, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] - 2/3 частини та [PERSON] - 1/3 частина. Відповідно до заповіту, складеного 18.06.1998 року та посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Кравченко Т.В. від 11.11.2016 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини квартира [ADDRESS] після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з тим, що позивачка пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 1294/2016, заведеної 08.11.2016 року після смерті [PERSON], наданої на запит суду Першою київською державною нотаріальною конторою, судом встановлено, що інші спадкоємці за законом або ті, які мають обов'язкову долю в спадщині після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка не звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки перебувала на лікуванні та потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується консультативними висновками КПН «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м.Києва. Враховуючи, що у позивачки не було можливості звернутись із заявою про прийняття спадщину протягом шести місяців після смерті [PERSON] у зв'язку з тривалим лікуванням, суд вважає причини пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом щодо майна [PERSON], померлої [INFO] року, поважними, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначає позивачці додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за заповітом терміном у два місяці з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

Outcome: approved