Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

23 березня 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 26 жовтня 1996 року між ним та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 141. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, розуміння прав та обов`язків чоловіка і дружини та постійні непорозуміння на побутовому рівні. Позивач не убачає можливим будь-яке подальше його збереження, строку для примирення не потребує. Шлюб носить лише формальний характер та подальше збереження буде шкодити його інтересам. Ухвалою суду від 8 квітня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження. Розгляд справи призначено на 5 травня 2021 року о 14:00. 5 травня 2021 року судове засідання було відкладено на 18 травня 2021 року, у зв`язку з неявкою сторін, а також відсутністю доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. При цьому, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить суд задовольнити позовну заяву, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, зазначивши, що відповідач проживає за адресою: Брянська область, Погарський район, с. Андрейковичі. У призначене на 18 травня 2021 року судове відповідач повторно не з`явилася. Як убачається з конверту, який міститься у матеріалах справи, копію ухвали Вишгородського суду Київської області від 8 квітня 2021 року про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками та повістку про виклик до суду, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання не вручено з підстав - «адресат відсутній за вказаною адресою». Про виклик до суду на 18 травня 2021 року відповідач повідомлялася шляхом розміщення оголошення про виклик її до суду на сайті Вишгородського районного суду. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи письмову згоду позивача, на підставі статей 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 18 лютого 2021 року (повторне), актовий запис № 141. Дітей від шлюбу не мають. Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки, виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, розуміння прав та обов`язків чоловіка і дружини та постійні непорозуміння на побутовому рівні. Позивач не убачає можливим будь-яке подальше його збереження. Шлюб носить лише формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача.

Outcome: approved