Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

23.01.2020 позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.07.1999 позивач зареєстрував із відповідачем шлюб. Подружнє життя у сторін не склалось і сторони перебувають в процесі розлучення. 19.10.2007, під час перебування у шлюбі, за спільні кошти сторони придбали квартиру [ADDRESS] . При цьому укладений Договір купівлі-продажу вказаної квартири за згодою сторін оформлений на ім`я відповідача. З цього часу позивач проживає у вказаній квартирі, за вказаною адресою зареєстроване й місце його постійного проживання. Укласти договір про поділ майна подружжя в позасудовому порядку відповідач відмовляється, а тому, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 30.01.2020 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті. 31.03.2020 позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю, просить розглядати справу без її участі. Частина 4 ст. 206 ЦПК України визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що 13.07.1999 сторони зареєстрували шлюб, вказане підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Павлюк Л.М., відповідач купила квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого у Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 31.10.2007 за реєстровим № 3975 (а.с. 5). Вказане також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16481937 від 31.10.2007 та Витягом з Державного реєстру правочинів № 4805926 від 19.10.2007 (а.с. 6, 7). Тобто спірна квартира придбана відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічною є норма ч. 2 ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частина перша ст. 71 СК України визначає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не досягли згоди щодо поділу спірного майна в позасудовому порядку, квартира [ADDRESS] придбана [PERSON] за час шлюбу з позивачем, а тому в силу ст. 60 СК України вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України підлягає поділу в рівних частках. За таких підстав, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду із даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.1593451598.1 від 23.01.2020 (а.с. 2). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 420,40 грн., сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved