Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

21 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. Позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що 24.10.2015 року представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» в присутності позивача було складено [PERSON] № 113753 про порушення, відповідно до якого було порушено споживачем п.48 ПКЕЕ для населення, а саме розкрадання електричної енергії за допомогою самовільного підключення дублюючого вводу фазного проводу, що йде від облікового ввідного проводу через автомат 10А та штучного нульового проводу, який йде з контуру на навантаження, з порушенням схеми обліку. За результатами розгляду вказаного [PERSON], відповідач прийняв рішення, оформлене протоколом № 81 від 18.11.2015 року засідання комісії 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕ для населення, яким було нараховано позивачу з 24.10.2014 року по 24.10.2015 року обсяг недорахованої електроенергії на суму 23712,07 грн. Вважає вказане рішення відповідача незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що позивач не є споживачем електроенергії. Відповідно до укладеного договору про користування електричною енергією для побутових споживачів, споживачем електричної енергії за адресою вул. Павелецька, 125 у м. Дніпропетровську є [PERSON] батько позивача, який також є власником вказаного будинку. [PERSON] помер 26.07.2015 року, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності, та позивач у даний час в судовому порядку намагається встановити право власності на вказаний будинок. Зазначає, що для застосування такої міри відповідальності як нарахування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, в той час як у діях позивача відсутня вина та протиправна поведінка, оскільки він не має жодного відношення до порушення, яке було зафіксовано [PERSON] № 113753. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати недійсним рішення відповідача, оформленого протоколом № 81 від 18.11.2015 року засідання комісії 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕ для населення, стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Пояснив, що 11 лютого 2003 року сторонами у справі було укладено договір користування електричною енергією для побутових споживачів № 4109091. 24 жовтня 2015 року під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок представниками РЕМ № 4 у будинку позивача виявлено порушення п.48 ПКЕЕн, про що складено акт про порушення ПКЕЕн. Споживач його підписав, що свідчить про згоду з виявленим порушенням. Позивача було запрошено на засідання комісії по розгляду актів про порушення згідно з Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562. Комісією прийнято рішення про нарахування вартості недорахованої електричної енергії за період з 24.10.2014 року по 24.10.2015 року за 365 днів (з дати останньої технічної перевірки) у відповідності до п.3.1 ф. 2.7 ч. а): «Якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив, інші дії, що призвели до споживання не облікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію чи набуття права власності на обєкт (приміщення), але не більше ніж за три роки». Вважає також, що позивач обрав неправильний спосіб захисту права, оскільки протокол не є правочином, відповідач не є органом влади, і відносно нього не може бути застосований такий спосіб захисту права як визнання незаконними дій. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Разом з тим, доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3). Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 жовтня 2014 року представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» [PERSON], [PERSON], [PERSON] було складено в присутності споживача [PERSON] [PERSON] № Н 113753 про порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357. В [PERSON] зазначено, що споживач при користуванні електричною енергією за адресою: вул. Павелецька, буд. 125, о/р 4109091, порушив п. 48 Правил, а саме «розкрадання електричної енергії за допомогою самовільного підключення дублюючого вводу фазного проводу, що йде від облікового ввідного проводу через автомат 10А та штучного нульового проводу, який йде з контуру на навантаження, з порушенням схеми обліку» (а.с. 20). [PERSON] підписано [PERSON] На підставі акту 18.11.2015 року комісією 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення було прийнято рішення, оформлене у вигляді протоколу № 81, яким прийнято рішення про правомірність [PERSON] про порушення Правил, та нараховано з 24.10.2014 року по 24.10.2015 року згідно Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 вартість не облікованої електроенергії в сумі 23712,07 грн. (а.с. 19). Згідно з правилами ст. 526 ЦК зобовязання мають виконуватися належним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до п.4 ст.4 Цивільного кодексу України постанови Кабінету Міністрів є актами цивільного законодавства, тому Правила користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Стаття 1 Закону України «Про електроенергетику», чинного на час виникнення спірних правовідносин, дає визначення поняття споживачі енергії це субєкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач зобов'язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати доступ представникам енергопостачальника після пред'явлення ними службових посвідчень до квартири або до іншого об'єкту для обстеження приладу обліку, електроустановок та електропроводки; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача. Згідно п. 37 Правил користування електричною енергією для населення енергопостачальник має право проводити технічну перевірку (перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку). Відповідно до п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність згідно із законодавством, у тому числі за: порушення правил користування електричною енергією;\~\~розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Разом з тим, згідно наявного в матеріалах справи договору про користування електричною енергією для побутових споживачів № 4109 від 11.02.2003 року та Додаткової угоди до нього, споживачем електричної енергії за адресою вул. Павелецька, 25 є [PERSON]. Доказів про те, що договір про користування електричною енергією за вказаною адресою був укладений з іншою особою, в тому числі позивачем, відповідачем не надано. З матеріалів справи, в тому числі з позовної заяви, та з [PERSON] про порушення № Н 113753 вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO]. Доказів, що позивач фактично проживає за адресою [INFO], також суду не надано. Крім того, з наданих суду документів вбачається, що [PERSON] помер 27 липня 2015 року. Постановою державного нотаріуса Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10 жовтня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Павелецька, 125. Таким чином, станом на дату складання [PERSON] про порушення № Н 113753 від 24.10.2015 року позивач не був ні власником будинку за адресою вул. Павелецька, 125, ні споживачем електричної енергії за вказаною адресою. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позивач не є споживачем електричної енергії, та особою, яка порушила зобовязання, у його діях також не вбачається вини, оскільки матеріалами справи не доведено, що позивач фактично проживав у зазначеному будинку. Таким чином, в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ст.. 614 ЦК України, в звязку з чим рішення відповідача, оформлене протоколом № 81 від 18.11.2015 року засідання комісії 4 РЕМ по розгляду актів про порушення споживачем ПКЕЕ для населення, є незаконним та підлягає скасуванню., а позовні вимоги задоволенню. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved