Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

22.06.2016 року [PERSON] звернувся із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина знаходяться на його утриманні. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року з відповідача на його користь на утримання сина стягнуті аліменти у розмірі 436,50 гривень щомісячно. Позивач стверджував, що з моменту ухвалення судового рішення відповідач належним чином рішення суду не виконує, аліменти на утримання дитини сплачує не регулярно та не в повному обсязі. Враховуючи викладене, позивач, збільшивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість по аліментах за період з 22.12.2014 року по 01.10.2016 року у розмірі 9070,19 гривень. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав, в останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пославшись на неможливість [PERSON] сплачувати аліменти через відбування покарання у виправній колоній та отримання мізерної заробітної плати. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На час розгляду справи дитина знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року з відповідача на його позивача на утримання сина стягнуті аліменти у розмірі 436,50 гривень щомісячно. Рішення суду набрало законної сили. Відповідач [PERSON] з 01.06.2015 року відбуває покарання в Надержинській виправній колонії № 65, що підтверджується довідкою від 06.04.2017 року та не оспорюється сторонами. [PERSON] за період з 01.06.2015 року по 01.03.2017 рік отримала заробітну плату в загальному розмірі 4822,06 гривень, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 06.04.2017 року ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№65)». З моменту ухвалення судового рішення відповідачем із заробітної плати сплачені аліменти на утримання сина у розмірі 63,71 гривень та 32,60 гривень. Вказані обставини визнані позивачем та підтверджуються довідками ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.10.2016 року. Загальна сума боргу [PERSON] по аліментах відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2015 року за період з 22.12.2014 року по 01.10.2016 рік становить 9070,19 гривень. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, наданим позивачем, розрахунок зроблений фахово, перевірений судом математичним шляхом, відповідачем в процесі розгляду справи не спростований. [PERSON] в письмових запереченнях визнала факт не сплати аліментів на утримання сина. Вирішуючи спір суд виходить з того, що заборгованість погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду (ч. 3 ст. 194 СК). Стягнення заборгованості по аліментах не залежить від вини платника, проте причини виникнення заборгованості можуть вплинути на зміну розміру суми, що підлягає стягненню, та навіть можуть стати підставою для звільнення боржника від обов'язку сплати такої заборгованості. Зазначене узгоджується з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Поряд із тим, в процесі розгляду справи відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим статтею 197 Сімейного Кодексу України на пред'являвся зустрічного позову про її звільнення від сплати заборгованості. Враховуючи викладене вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та доведеними позивачем в процесі розгляду справи. Ухвалюючи рішення суд враховує, що стягнення заборгованості за аліментами ставить платника в досить скрутне становище та в законі в цілях підтримки платоспроможності платника аліментів з урахуванням обставин справи, матеріального положення сторін встановлена можливість відстрочки або розстрочки сплати заборгованості за аліментами. Так, відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може одночасно із ухваленням рішення визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, про що вказує в рішенні. Підставами відстрочки або розстрочки судового рішення відповідно до статті 373 ЦПК України є виняткові обставини, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо). Враховуючи письмові пояснення відповідача, її перебування у місцях позбавлення волі, майновий стан, суд вважає можливим визнати такі обставини як виняткові, що утруднюють належне виконання відповідачем рішення суду, що надає суду право в порядку статті 217 ЦПК України одночасно із ухваленням рішення надати [PERSON] розстрочку, тобто такий спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановленні наперед, а саме розстрочити відповідачу виконання рішення суду шляхом стягнення з неї щомісячно 50 % від заробітної плати до повного погашення заборгованості. Зазначене узгоджується із Законом України «Про виконавче провадження».

Outcome: approved