Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

23.05.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про визнання поруки за договором № РО84186 від 05.07.2005 року припиненою В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 29.06.2005 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та її батьком [PERSON] був укладений кредитний договір № KF 35242, відповідно до якого банк надав клієнту 7000,00 дол. США троком на три роки. На забезпечення виконання договору між сторонами кредитного договору та позивачем 05.07.2005 року був укладений договір поруки № РО84186, де [PERSON] виступила поручителем. 25.02.2007 року [PERSON] помер, спадщину після його смерті [PERSON] не приймала. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05.02.2013 року правонаступником [PERSON] визнана [PERSON] У зв'язку з викладеним позивач вважає поруку припиненою. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник позивача проти задоволення позову заперечував, просив застосувати до позову строки позовної давності. Крім того, зазначив, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 04.03.2008 року поручительство [PERSON] визнане правомірним, та з останньої стягнуто суму боргу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2005 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та її батьком [PERSON] був укладений кредитний договір № KF 35242, відповідно до якого банк надав клієнту 7000,00 дол. США троком на три роки. На забезпечення виконання договору між сторонами кредитного договору та позивачем 05.07.2005 року був укладений договір поруки № РО84186, де [PERSON] виступила поручителем. Відповідно до ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності ; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника ; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. За договором поруки з позивача стягнута сума заборгованості, згідно з рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 04.03.2008 року по справі № 2-113/2008 (а.с.8). Про набрання даним рішенням законної сили свідчить копія постанови від 26.08.2015 року державного виконавця відділу ДВС Бориславського МУЮ про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-113 (а.с.10). Тобто, питання законності вимог банку про стягнення з позивача суми боргу, як поручителя, вже було вирішено Бориславським міським судом Львівської області, як було постановлене вже після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що питання дійсності поруки та її фактичної дії (не припинення) вирішено Бориславським міським судом Львівської області, який набрав законної сили. Відтак, обставини, що встановлені у тексті даного рішення суду, не підлягають доказуванню. До того ж, судом не приймаються посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки про можливе порушення свого права позивачка дізналася після відкриття виконавчого провадження по справі № 2-113 у серпні 2015 року. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог. В задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до норм ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають розподілу.

Outcome: dismissed