Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

23.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відпові\- дача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором займу. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 січня 2009 року [PERSON] взяв у позивача на підставі договору займу 15 000 доларів США. Згідно умов договору відповідач зобов'язався повернути усю суму грошових коштів до 29.12.2009 року. Але на період квітня 2014 року відповідач віддав позивачу 9 000 доларів США, тобто залишок неповернутого боргу становить 6 000 доларів США, що за курсом НБУ складає 164 000 гривень. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором займу у сумі 6 000 доларів США, що становить по курсу НБУ 164 000 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач по справі у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разi неявки в судове засiдання вiдповідача, який належним чином повiдомлений i вiд якого не надiйшло повiдомлення про причини неявки, або якщо зазначенi ним причини визнанi неповажними, суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв, якщо позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, вислухавши пояснення позивача, свідка, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на загальну суму 15 000 доларів США, відповідач зобов'язався повернути грошові кошти у термін не пізніше як до 29.12.2009 року, що підтверджується заявою, посвідченою нотаріально нотаріусом першої Краматорської державної нотаріальної контори (а.с. 8). Строк виконання договору сплинув, але [PERSON] зобов'язання не виконав, чим порушив вимоги статті 1049 ЦК України. Доказів, що борг відсутній, відповідач суду не надав. Форма договору позики, що передбачена статтею 1047 ЦК України, сторонами дотримана. Згідно із ч. 2 ст. 1051 ЦК при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може грунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними допустимими доказами (ч. 2 ст. 58, ст. 59 ЦПК). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Таким чином, факт підписання відповідачем договору позики є доказом отримання ним від позивача позики в сумі 15 000 доларів США. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення умов договору позики відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу грошові кошти, які передбачено договором, відповідач порушив зобов'язання. Із позову вбачається, що у квітні 2014 року відповідач [PERSON] повернув частково позивачу грошові кошти у розмірі 9 000 доларів США. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума позики у розмірі 6 000 доларів США, що по курсу НБУ становить 164 000 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, які були понесені позивачем при звернені до суду. Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно судовий збір у сумі 1 640 грн.

Outcome: approved