Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

23 червня 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої, просить стягнути достроково на користь ПАТ Кредобанк загальну суму заборгованості, яка становить 31490,14 доларів США з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON], як солідарних боржників за рахунок коштів та майна, що їм належать та з відповідача [PERSON] за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, що їй належить і передане в іпотеку ПАТ Кредобанк згідно Договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за №6093 а саме будинок №16-а загальною площею 106,0 кв.м., що знаходиться по вул.Шевченка в с.Нивиці Радехівського району Львівської області, реєстраційний номер 24179777, продавши нерухомість з прилюдних торгів та стягнути із відповідачів понесені судові витрати в сумі 2646 гривень. В обґрунтування вимог посилається на обставини, що 19.08.2008 року між АТ Кредобанк, правонаступником якого є ПАТ Кредобанк, в особі Центральної Філії ПАТ Кредобанк та [PERSON] укладено договір №8382/Р та надано кредит у сумі 28000,00 Доларів США на строк до 01.08.2023 року. За користування кредитом позичальник повинен сплачувати 16,0 % річних. Банк за вказаним договором свої зобовязання виконав та надав [PERSON] суму коштів в повному обсязі, однак відповідач свої зобовязання порушив, у наслідок чого виникла заборгованість в сумі 31490,14 доларів США, що складає - 22060,19 доларів США неповернутої суми кредиту, 6711,22 доларів США прострочених відсотків та 2718,73 доларів США пені по простроченій заборгованості. 19.08.2008 року між ПАТ Кредобанк, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №8382/Р/S-1, за умовами якого, поручитель зобовязалась нести солідарну відповідальність перед Банком разом із позичальником. Крім цього, у забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором, між ПАТ Кредобанк і [PERSON] 21.08.2008 року було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6093, остання надала в іпотеку Іпотекодержателю ПАТ Кредобанк нерухоме майно, зокрема будинок №16-а, що знаходиться за адресою по вул.Шевченка в с.Нивиці Радехівського району Львівської області. Будинок Складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 78,5 кв.м., коридору, кухні та ванної. Загальна площа 106,0кв.м. До будинку відносяться: цегляна господарська будівля з літньою кухнею, деревяна вбиральна, споруди. Вказаний вищу будинок належить Іпотекодавцю-майновому поручителю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Нивицької сільської ради Радехівського району Львівської області 30 липня 2008 року, згідно з рішенням виконкому Нивицької сільської ради від 08 липня 2008 року за №57 та зареєстрованого у Комунальному підприємстві Львівської обласної ради Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 липня 2008 року в реєстровій книзі №1, номер277, реєстраційний номер 24179777. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки склала 244800 гривень 00 копійок. Таким чином, у результаті невиконання [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобовязань за Кредитним договором, ПАТ Кредобанк змушений звернутися до суду із вимогою про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором. 04 липня 2016 року в адресу суду від позивача ПАТ Кредобанк надійшла заява за вх.№2987 про уточнення позовних вимог, просить достроково стягнути на користь ПАТ Кредобанк загальну суму заборгованості за Кредитним договором №8382/Р від 19.08.2016 року, яка становить 46858,95 Доларів США, з яких 22060,19 Доларів США неповернута сума кредиту, 16781,61 Доларів США прострочені відсотки, 8017,15 Доларів США пеня за період з 07.04.2015 року-по 06.04.2016 року з [PERSON] та відповідача [PERSON], як солідарних боржників за рахунок коштів та майна, що їм належать та з відповідача [PERSON] за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно, що їй належить і передане в іпотеку ПАТ Кредобанк, згідно Договору іпотеки від 21.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого за №6093 а саме будинок №16-а загальною площею 106,0 кв.м., що знаходиться по вул.[PERSON] в с.Нивиці Радехівського району Львівської області, реєстраційний номер 24179777, шляхом продажу вказаного нерухомого майна у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку з встановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №8382/Р від 19.08.2008року. За рахунок отриманих від продажу предмету іпотеки коштів задовольнити вимоги ПАТ Кредобанк, які полягають у погашенні заборгованості за Кредитним договором №8283/Р від 19.08.2008 року станом на 06.04.2016 року 46858,95 Доларів США та стягнути солідарно із відповідачів понесені судові витрати в розмірі 2646 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши на електронну адресу суду клопотання за вх.№4005, просив розгляд справи проводити без його участі та позовні вимоги, із врахуванням їх уточнення, підтримує в повній мірі (а.с.237-238). Відповідачка - [PERSON] та представник відповідачки [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча про день, час та місце розгляду справи судом повідомлялись належним чином. Про причини неявки в судове засідання не повідомили. Поряд з цим, в матеріалах справи наявне підтвердження про отримання ними повістки про виклик до суду (а.с.234-236). Відповідач - [PERSON] та його представник в судове засідання не зявилися. Останній скерував на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням на загальних зборах учасників ТзОВ Кордія та з інформацією, що його довіритель перебуває за кордоном (а.с.239-240). Крім цього, [PERSON] та його представник в судові засідання, призначені на 23.06.2016 року, 29.06.2016 року не зявилися, про причини неявки суд не повідомляли, а не зявившись у судові засідання 19.07.2016 року, 25.08.2016 року та 15.09.2016 року, надавали в адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) (далі Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс Проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Оцінюючи поведінку представника позивача, а також осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу, слід звернути увагу на те, що не можна покладати відповідальність за тривалий розгляд справи використання ними процесуальних засобів, передбачених законодавством, для здійснення свого захисту, зокрема, у звязку зі зміною позовних вимог, вивченням матеріалів справи, заявленням клопотань, оскарженням ухвалених судових рішень. Разом із тим слід взяти до уваги факти невиконання ними процесуальних обовязків, наприклад, ненадання чи надання з порушенням строку, передбаченого ЦПК України, доказів у справі; неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду. Таким чином, враховуючи усі вимоги закону та не зважаючи на поважність та причини неявки сторін, суд вважає за можливе винести рішення у справі №451/912/14-ц. Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін і фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору №8382/Р від 19.08.2008 року, ПАТ Кредобанк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 28000,00 Доларів США на строк до 01.08.2023 року, а останній зобовязався сплачувати проценти за користування Кредитом щомісячно, але не пізнішу останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти (а.с.6-8) Згідно ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання, не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Із повідомлення-Вимоги вбачається, що станом на 24.10.2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ Кредобанк становить 31490,14 Доларів США (а.с.24). Із заяви про уточнення розміру позовних вимог вбачається, що [PERSON] перед ПАТ Кредобанк щодо сплати сум кредиту, прострочених відсотків та пені станом на 06.04.2016 року становить 46858,95 Доларів США (а.с.186). Крім цього, відповідно до умов договору поруки №8382/Р/S-1 від 19.08.2008 року, [PERSON] взяла на себе обовязок відповідати по зобовязаннях [PERSON], які випливають із зазначеного вище кредитного договору (а.с.9). Згідно ст.ст.553,554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, [PERSON] відповідає перед ПАТ Кредобанк за порушення зобовязань [PERSON] у такому ж обсязі як і вона сама, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки тощо. Також судом встановлено, що у забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору №8382/Р, сторони 19 серпня 2008 року уклали іпотечний договір, згідно якого Іпотекодавцем було передано в іпотеку нерухоме майно, зазначене у п.1.5 цього договору, зокрема житловий будинок №16-а загальною площею 78,5кв.м, що знаходиться по вулиці Шевченка у с.Нивиці Радехівського району (а.с.10-16). Згідно ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною першою ст.575 ЦК України визначено, що одним із видів застави є іпотека, тобто застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05.06.2003р. (із змінами та доповненнями) іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону №898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 цього Закону передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Поряд з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу»та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Судом встановлено, що житловий будинок, який є предметом іпотеки, відповідає вимогам щодо нерухомого житлового майна, передбаченим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки його загальна площа становить 78,5кв.м., тобто не перевищує 250 кв. м. Місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON], згідно даних Радехівського РС ГУ ДМС України у Львівській області, зареєстроване за адресою с.Нивиці Радехівського району Львівської області (а.с.33,34). За наведених обставин суд приходить до висновку, що звернення стягнення на житловий будинок №16-А по вулиці Шевченка у с.Нивиці може бути задоволено, але виконання не може бути проведено відповідно до Закону №1304-VII. Так, статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому, [PERSON] не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Частиною 2 статті 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-ІІІ від 07.12.2000р. (із змінами та доповненнями) кошти це гроші у національній або іноземній валюті, чи їх еквівалент. Зокрема, слід вказати, що і у рекомендаціях, викладених у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановленому законом. Тобто, узагальнюючи вищевказане, ухилення відповідача від виконання умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України із відповідачів в користь позивача слід стягнути солідарно понесені ним судові витрати.

Outcome: approved