Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

22.06.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача Таранівська сільська рада Зміївського району Харківської області, в якому зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Таранівка, вул. Вчительська, буд. 9, який було придбано позивачем поза шлюбом, а саме 24.04.2001 року, тобто він є її особистою приватною власністю. Відповідач по справі - [PERSON] - є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб з яким було зареєстровано 22.07.2006 року, а в подальшому розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/1175/14-ц. При цьому, її колишній чоловік зареєстрований у належному позивачу на праві приватної власності будинку. Однак, не дивлячись на свою реєстрацію у будинку, відповідач з літа 2014 року не проживає у ньому, а фактично проживає за іншою адресою, яка [PERSON] не відома. У будинку відсутні особисті речі колишнього чоловіка. Відносини з ним зіпсувалися з весни 2014 року і влітку він виїхав у невідомому напрямку. Основною причиною по визнанню відповідача таким, що втратив право на проживання є та обставина, що через реєстрацію відповідача позивач позбавлена можливості на власний розсуд розпоряджатися належним їй на праві власності майном та вимушена сплачувати за нього певні комунальні послуги, що робити їй досить важко у такий складний час. Крім того, в звязку з реєстрацією відповідача у її будинку у [PERSON] почали виникати складнощі у оформленні субсидії. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просила визнати [PERSON], зареєстрованого за адресою [INFO], таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, свої інтереси довірила представляти адвокату [PERSON], який також у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Представник Таранівської сільської ради Зміївського району Харківській області у судове засідання не зявився, до суду надійшов лист сільського голови [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника сільської ради та прийняття рішення відповідно до норм чинного законодавства. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 22.07.2006 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] Джабир-Кизи та [PERSON], актовий запис № 21 копія Свідоцтва про шлюб, серія І-ВЛ № 220078 /а.с. 7/. Вказаний шлюб рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.05.2014 року було розірвано / а.с. 8/. З матеріалів справи, а саме копії Договору купівлі-продажу від 24.04.2001 року, вбачається, що [PERSON] є власником житлового приміщення будинку, який розташований у с. Таранівка Зміївського району Харківської області по вул. Вчительська, 9 /а.с. 9/. Оскільки житловий будинок було придбано у 2001 році, а шлюб між сторонами зареєстровано у 2006 році, то вказане житлове приміщення належить особисто [PERSON] За вказаною вище адресою Харківська обл., Зміївський район, с. Таранівка, вул. Вчительська, 9, окрім [PERSON] зареєстровані її донька [PERSON] та онук [PERSON], а також колишній чоловік [PERSON]. В той же час за вказаною адресою відповідач не проживає починаючи з літа 2014 року, його особистих речей в житловому приміщенні немає, слідів його проживання не виявлено. Дані обставини підтверджуються копією Довідки виконавчого комітету Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області та копією Акту обстеження від 26.06.2016 року /а.с. 10, 11/. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] в цілому є власником жилого будинку № 9, що розташований в с. Таранівка Зміївського району Харківської області по вул. Вчительській, в якому, зокрема зареєстрований [PERSON] Відповідач за вищевказаною адресою, починаючи з літа 2014 року, не проживає. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності, а саме власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] з літа 2014 року і до теперішнього часу фактично у житловому будинку № 9 по вул. Вчительська в с. Таранівка Зміївського району Харківської області без поважних причин не проживає і ним не користується, хоча має таку можливість, оскільки будь-яких перешкод у цьому з боку позивача йому не чиниться, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., а також витрати, повязані з публікацією оголошення про виклик відповідача у пресі у розмірі 348 грн.

Outcome: approved