Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

23.04.2018\~ року до Купянського міськрайонного суду Харківської області звернулися позивачі [PERSON], [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Управління житлово-комунального господарства благоустрою та капітального будівництва Купянської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вони проживають у вищезазначеній квартирі на підставі договору найму від 30.01.1982 року, в якій також зареєстрований відповідач, але не проживає в ній з січня 2013 року, тобто більше одного року. Виїхав у невідомому напрямку, вивіз з квартири належні йому речі, за комунальні послуги не сплачує. За таких обставин відповідач чинить їм перешкоди у користуванні даною квартирою, зокрема вони не можуть оформити житлову субсидію. Відомостей про звернення до суду з аналогічним позовом немає. Ухвалою судді від 11 липня 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 09.08.2018 р. суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони, треті особи не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] за договором № 20 про надання правової допомоги від 21.04.2018 р. адвокат [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи по суті повідомлений своєчасно та належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву не подав. Від представника за довіреністю третьої особи, Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та капітального будівництва Купянської міської ради, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення\~ причин неявки. У відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України\~ у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно\~ст. 280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору найму від 20 січня 1982 року позивач [PERSON] є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12,13). До складу сімї наймача входять, [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.11). Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: сел. Ківшарівка, 11/73 (а.с. 25). Факт не проживання відповідача у квартирі підтверджується актом від 20.04.2018 р. про його не проживання за місцем реєстрації відсутність в квартирі його речей з січня 2013 року (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81, ст. 90 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 (зі змінами та доповненнями),\~ роз'яснив, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Здійснення людиною свого природного права на життя повязано з багатьма факторами, серед яких одне із чільних місць посідає наявність у неї житла. Втрата людиною житла створює реальну загрозу для її фізичного та соціального буття. Саме тому Конституція України у ст. 30 проголошує недоторканність житла. Але юридичний зміст недоторканності житла не зводиться лише до неможливості незаконного проникнення у житло особи, його основний сенс забезпечення стабільності відносин власності чи оренди, обєктом яких є житло будинок, квартира, кімната у гуртожитку тощо. Стабільність цих відносин забезпечується різноманітними цивільно-правовими засобами, зокрема чітким законодавчим закріпленням підстав примусового припинення права на житло. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин\~\~ України,\~\~ а\~\~ також\~\~ іноземець\~ чи\~ особа\~ без громадянства,\~ які\~ постійно\~ або\~ тимчасово проживають в Україні, зобовязані\~ протягом десяти\~ днів після прибуття до нового місця проживання\~\~ зареєструвати\~\~ місце\~ проживання. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців, тобто з цього виходить, що в разі якщо особа протягом шести місяців, без поважних причин не проживає в жилому приміщенні, то суд згідно зі ст. 72 ЖК України, може визнати таку особу втратившою\~ право користування жилим приміщенням.\~ Судом встановлено, що відповідач набув право користування житлом, однак за даною адресою не проживає понад 6 місяців без поважних причин. У звязку з чим, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на користування спірним житлом. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved