Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

22.09.2014 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ «Міський Комерційний Банк», який обґрунтовує тим, що 07.04.2014 між нею та відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу №2630/10/171822, відповідно до умов якого вона внесла на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 100000,00 грн. строком на 153 дні, а банк зобов'язався по закінченню вказаного строку на вимогу позивачки повернути вказану суму вкладу та сплатити проценти за його користуванням у розмірі 25,00% річних. Після спливу строку договору банківського вкладу позивачка 08.09.2014 звернулася до відповідача із заявою про припинення його дії, якою повідомила банк, що не має наміру продовжувати його дію. В день подачі цієї заяви банк перерахував суму вкладу з належними позивачці відсотками в розмірі 102123,29 грн. на її особовий рахунок. 09.09.2014 позивачка звернулася до банку з письмовою заявою про видачу готівкою грошових коштів по даному договору. Однак відповідач в порушення умов договору вимогу позивачки не виконав, мотивуючи свою відмову відсутністю готівкових коштів. З наведених підстав позивачка просить визнати припиненим договір строкового банківського вкладу від 07.04.2014 №2630/10/171822, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти: суму вкладу в розмірі 100000,00 грн. та нараховані проценти в розмірі 2123,29 грн. Крім того, позивачка зазначає, що протиправними діями відповідача щодо неповернення грошових коштів, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 40000,00 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у відсутності свого представника не звертався. З урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представника позивачки. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.2014 між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» укладено договір банківського вкладу №2630/10/171822, відповідно до умов якого позивачка внесла на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 100000,00 грн. строком на 153 дні, а банк зобов'язався по закінченню вказаного строку на вимогу позивачки повернути вказану суму вкладу та сплатити проценти за його користуванням у розмірі 25,00% річних. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частою другою ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Пунктами 4.3.2, 4.3.3 статті 4 частини 2 договору №2630/10/171822 передбачено обов'язок банку на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти, виконувати належним чином доручення вкладника, пов'язані рухом грошових коштів на рахунку. Згідно положень ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Водночас стаття 525 ЦКУ закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2014 позивачка подала до відділення ПАТ «Міський комерційний банк» заяву, якою повідомила банк про припинення дії договору банківського вкладу. 08.09.2014 банком здійснено перерахування суми вкладу в розмірі 100000,00 грн. та відсотків в сумі 2123,29 грн. з депозитного рахунку [NUMBER] на поточний рахунок позивачки [NUMBER], що відповідає п. 1.7 статті 1 частини 2 договору, згідно якого, повернення вкладу та нарахованих відсотків здійснюється банком шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Таким чином, з огляду на положення ст. 526, 598, 599 ЦК України, умови договору визначені п. 1.7 статті 1 частини 2, п. 6.1 статті 6 частини 2 договору, договір строкового банківського вкладу від 07.04.2014 №2630/10/171822 на день розгляду справи є припиненим. З урахуванням положень ст. 3, 15-16 ЦК України, ст. 3, 4 ЦПК України, вимога позивача про визнання договору строкового банківського вкладу від 07.04.2014 №2630/10/171822 припиненим не підлягає задоволенню, оскільки доказів на підтвердження існування спору про право в цій частині позовних вимог позивачкою не надано. При цьому, виходячи з обставин наведених вище, суд приходить до висновку, що спір між позивачкою та відповідачем щодо повернення грошових коштів підлягає вирішенню згідно положень глави 72 ЦК України. Так, згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частина перша ст. 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Частиною третьою ст. 1068 ЦК України визначено обов'язок банку за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. 09.09.2014 позивачкою подано до відділення ПАТ «Міський комерційний банк» заяву, в якій остання просила видати належні грошові кошти в сумі 102123,29 грн. В порушення вимог закону відповідач не виконав розпорядження позивачки щодо видачі коштів. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 16 ЦК України, у разі порушення цивільного права, особа має право на його захист шляхом примусового виконання обов'язку в натурі. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином виходячи з викладеного вище, суд знаходить вимоги позивачки в частині стягнення з ПАТ «Міський Комерційний Банк» суми банківського вкладу в розмірі 100000,00 грн. та процентів в розмірі 2123,29 грн. - законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про їх задоволення. Вирішуючи спір в частині вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 5 постанови Пленум Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз'яснено, що оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При цьому в силу приписів ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо це передбачено договором або законом. Враховуючи те, що договором між сторонами та законодавством, що регулює дані правовідносини не встановлено права позивачки на відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання, суд вважає заявлені вимоги в цій частині необґрунтованими, у зв'язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди. З наведених мотивів та положень закону, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, в частині вимог про стягнення з відповідача суми банківського вкладу та нарахованих процентів. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1021,23 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial