Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

22 липня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 72871,75 грн. та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідності до укладеного кредитного договору № CNXRRX04450007 від 26.04.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит в сумі 4800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком, станом на 06.07.2015 року становить 72871,75 грн. Звертаючись до суду позивач просить стягнути заборгованість по кредитному договору в примусовому порядку з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, оскільки позивачем пропущено встановлений строк позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до кредитного договору № CNXRRX04450007 від 26.04.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит в сумі 4800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 24 місяці строк з 26.04.2007 року по 26.04.2009 року (а.с. 7). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Статтею 259 ЦК визначено, що позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. В заяві позичальника № CNXRRX04450007 від 26.04.2007 року позичальник [PERSON] зазначив, що він «ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 7). Зазначене вказує на те, що вказані Умови є невід'ємною частиною кредитного договору між сторонами. Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 11). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відтак, виходячи зі змісту укладеного кредитного договору перебіг позовної давності починається з 27.04.2009 року. Враховуючи п'ятирічний строк позовної давності, погоджений сторонами в Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), строк позовної давності сплинув 28.04.2014 року. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем у судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Суд приходить до висновку, що позивачем був пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати при зверненні з позовом до суду на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed