Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

23 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради в якому просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право власності на гараж, розташований по вул. Промисловій, 16 у місті Львові в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька [PERSON], що помер 05 лютого 2006 року. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 05 лютого 2006 року помер батько позивачки [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно: гараж загальною, що розташований по вул. Промисловій, 16 у м. Львові. Відповідно до заповіту від 09 серпня 1999 року, батько позивачки, [PERSON], заповів все своє майно своїй доньці, [PERSON] Позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, гаражем, однак успадкувати даний гараж позивачка не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на гараж. Таким чином, свідоцтва про право на спадщину позивачка не отримувала, бо іншого спадкового майна батько не залишив. В звязку з вищенаведеним просить позов задовольнити та визнати за нею право власності на гараж розташований по вул. Промисловій, 16 у місті Львові в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька [PERSON], що помер 05 лютого 2006 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача ЛМР в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи в суді. Представник третьої особи Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] міського управління юстиції в судове засідання не зявився, завідувачем третьої особи скеровано лист в якому остання просила слухати справу без участі їх представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення сторін по справі, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що батько позивачки [PERSON] збудував у 1966 році гараж, шляхом переобладнання господарського сараю, розміщеного в подвірї будинку по вул. Карельській, 20 (вул. Промислова, 16) поруч з існуючими гаражами. Переобладнання було проведено з дотриманням технічних норм і правил, що підтверджено Рішенням № 731 від 23.09.1975 року Виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих м. Львова, копія якого долучена до матеріалів справи. Вказаним Рішенням виконавчого комітету від 23.09.1975 року гараж, побудований гр. [PERSON], був переданий йому в оренду, а начальника житлово - експлуатаційної контори № 40 був зобовязано укласти договір оренди на згаданий гараж з гр. [PERSON] Дана обставина також стверджується долученою до матеріалів справи копією Договору на оренду нежитлових приміщень № 3197 від 03.01.1994 року між фондом комунального майна [PERSON] міської ради та гр. [PERSON] Крім цього в судовому засіданні встановлено, що у 1998 році вищевказаний Договір № 3197 від 03.01.1994 року припинив свою дію, бо був визнаний укладений незаконно, що вбачається з листа виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 29.12.1998 року № 1202-2537. 05 лютого 2006 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 06.02.2006 року серія 1-СГ № 033383. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з гаражу, загальною площею 18,7 кв. метрів, що розташований по вул. Промисловій, 16 у м. Львові. Відповідно до заповіту від 09 серпня 1999 року, (бланк серії А В В № 338322), що посвідчений державним нотаріусом Пятої [PERSON] державної нотаріальної контори, батько позивачки, [PERSON], заповів все своє майно своїй доньці, позивачці [PERSON]. Але, за життя [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на гараж. Позивачка [PERSON], як єдина спадкоємиця за заповітом, у встановлений законом шестимісячний термін з часу відкриття спадщини звернулася в Пяту [PERSON] державну нотаріальну контору. Проте, свідоцтва про право на спадщину не отримала, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на гараж на імя [PERSON] У технічному паспорті № 171, виданому 04.09.2006 року [PERSON] обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, у графі прізвище, імя, по батькові власника гаража, розташованого по вул. Промисловій, 16 у м. Львові, вказаний батько позивачки [PERSON] У схемі забудови гаражів по вул. Промисловій у м. Львова, завіреної печаткою РЕД № 404 Шевченківського району м. Львова, вказане, що власником гаража № 3 є [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За таких обставин, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] який помер 05.02.2006 року фактично являвся власником спірного гаражу загальною площею 18,7 кв. метрів, що розташований по вул. Промисловій, 16 у м. Львові, інших спадкоємців по смерті [PERSON] немає, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved