Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

23 серпня 2018 року, позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує, тим що із відповідачем перебували у шлюбі з 04 серпня 2012 року по 26 березня 2014 року. Під час шлюбу у них, [INFO] народилась донька [PERSON] . Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року у справі 212/2599/13-ц відповідач зобов`язаний сплачувати на користь відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідачем допущена заборгованість зі сплати аліментів, починаючи з березня 2015 року, в зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в сумі 77999,34 гривні, а також неустойку (пеню) за допущену несплату аліментів в період з 01.01.2015 року по 31.08.2018 року в сумі 19932,28 копійок. Ухвалою суду від 12.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалами суду від 24.04.2019, 28.05.2019, у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву на позов до суду не подавав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що знаходить підтвердження в матеріалах справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області до судового засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14 березня 2013. Батьками в свідоцтві про народження дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . (а.с.17) 26 березня 2014 року рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. (а.с. 16) Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2013 року, яке набрало законної сили, у справі № 212/2599/13-ц, 2/214/2140/13 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2013 року і до досягнення дитиною, повноліття. (а.с.18) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого державним виконавцем Мартусенко Н.М., № 529 від 24 травня 2018, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.08.2018 року, за період починаючи з 26.03.2013 року по 31.08.2018 року, у розмірі 71771,34 грн.(а.с. 19) Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права\~дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів. Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у\~місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому\~не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від\~суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 14-37цс18, а тому повинна враховуватись судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. При розрахунку розміру неустойки суд виходить із того, що згідно рішення суду аліменти мають сплачуватись щомісячно. Таким чином, заборгованість виникає першого числа місяця, що слідує за місяцем, в якому мали бути сплачені аліменти. Застосовуючи механізм розрахунку пені, передбачений статтею 196 Сімейного кодексу України, підлягає стягненню неустойка за допущену заборгованість зі сплати аліментів з 01.01.2015 по 31.08.2018 року в розмірі 19932,28 гривень. У свою чергу, відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, жодних заперечень щодо визначеної позивачкою суми пені не висловлено. Враховуючи те, що заборгованість та прострочення по сплаті аліментів виникли з вини відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Щодо позовних вимог, стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.08.2018 року у розмірі 77999,34 грн. суд вказує наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа\~до виконання. Якщо за виконавчим\~листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення\~аліментів\~на\~виконання рішення суду передбачений\~Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17. Враховуючи, що [PERSON] не оспорює визначений державним виконавцем розмір утвореної заборгованості по сплаті аліментів, ця сума не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим, правові підстави для стягнення з [PERSON] , 77999,34 гривень, заборгованості по аліментах відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial