Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

23 червня 2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк», якою просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 02 серпня 2011 року у розмірі 97 458 грн. 67 коп. станом на 27 квітня 2020 року, а також понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно укладеного договору б/н від 02 серпня 2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно Умов та правил надання банківських послуг відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач також стверджує, що відповідно Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті. Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі та стверджує, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого станом на 27 квітня 2020 року має заборгованість у розмірі 97 458 грн. 67 коп. за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2011 року, яка складається з : 9812, 82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3526, 76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625, 79002,01 грн. нарахована пеня, 500, 00 - штраф фіксована частина, 4617, 08 - штраф (процентна складова). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05 серпня 2020 року на 10 год. 00 хв. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, в п. 3 прохальної частини позову зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі та просить її розгляд здійснити у відсутність представника. Також подано і клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, яким позовні вимоги представник підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, натомість подала до суду заяву, якою позов визнала частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту та просила розгляд справи здійснити у її відсутність. Крім того, просила застосувати до вимог банку про стягнення пені та штрафних санкцій строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та подану відповідачем заяву вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2011 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг на отримання кредиту та платіжної кредитної картки «Універсальна, Gold», що підтверджується укладеною сторонами Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку та довідкою про умови кредитування, підписану відповідачем 02 серпня 2011 року (а.с. 27, 28). Частиною 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір, відповідно ст. 1055 ЦК України, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно вимог ч.1-3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно ч.1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. При цьому, суд також враховує, що відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено зі змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку від 02 серпня 2011 року відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Обґрунтовуючи позов, позивач стверджує та надає Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виходячи зі змісту яких: базова процентна ставка в місяць становить 2,5 %; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), пеня 1 - (базова ставка) /30 та нараховується за кожен день прострочення, пеня 2 - 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. 00 коп. за місяць, штраф, при порушенні строків платежів більш ніж 30 днів - 500 грн. 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих відсотків та комісії ( а. с. 28). Дослідженням долученого до позовної заяви Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг встановлено наступне (а. с. 29 - 62). Згідно п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 вказаних Правил відповідач надала згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У п. 1.1.1.52 зазначено, що власник карткового рахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. За умовами п. 1.1.3.2.3 передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки : - у кредитора - інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах п. 1.1.3.1.9 Договору, - у позичальника - отримання виписки про стан та про здійснені операції по картковому рахунку. Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунку не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором (п. 1.1.5.2). Відповідно п. 2.1.1.5.5 - 2.1.1.5.7 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Згідно п. 2.1.1.3.3 договору позичальник доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань, списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення заборгованості, у тому числі обов`язкового мінімального платежу. За умовами п. 2.1.1.12.6 та 2.1.1.12.7.2 договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені тарифи, за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. 00 коп. + 5% від суми боргу. У пункті 2.1.1.12.11 передбачено право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань. При цьому слід зазначити, що підпис відповідача про ознайомлення саме з даними Умов та Правил надання банківських послуг, відсутній. Відповідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 27 квітня 2020 року за відповідачем значиться заборгованість у розмірі 97 458 грн. 67 коп. за кредитним договором № б/н від 02 серпня 2011 року, яка складається з : 9812, 82 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3526, 76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в порядку ст. 625, 79002,01 грн. нарахована пеня, 500, 00 - штраф фіксована частина, 4617, 08 - штраф (процентна складова) (а. с. 6 -18). Оскільки розмір заборгованості за використаними кредитними коштами підтверджено уповноваженою банком особою у вищезазначеному розрахунку та відповідачем не оспорюється, підстави сумніватися в дійсності наведеної в розрахунку інформації в частині використаних відповідачем кредитних коштів, у суду відсутні. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості за кредитом, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Водночас, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Суд звертає увагу на те, що у долучених позивачем Витягу з Умов та правил надання банківських послуг відсутній підпис відповідача, як і відсутня дата його підписання і складання самим позивачем. Згідно умов п. 2.1.1.2.11 - 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії карти зазначений на лицьовому боці карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня місяця включно. Забороняється використання картки за спливом строку її дії. По закінченню строку дії картка пролонгується банком на новий термін шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії, за зверненням клієнта в банк, згідно діючих тарифів. Перевипуск нової картки на новий термін здійснюється при дотриманні клієнтом умов обслуговування карти, передбачених договором. З довідки банку б/н та дати вбачається, що [PERSON] оформлювались позивачем наступні картки : [NUMBER] зі строком дії з 02 серпня 2011 року по квітень 2015 року, [NUMBER] зі строком дії з 02 серпня 2011 року до серпня 2015 року включно, [NUMBER] зі строком дії з 27 грудня 2014 року до грудня 2018 року включно, [NUMBER] зі строком дії з 14 серпня 2015 року по грудень 2018 року включно (а.с. 26). З виписки банку щодо користування відповідачкою кредитною карткою судом встановлено, що останній раз платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено [PERSON] 07 липня 2017 року, після чого подальшого надходження коштів на платіжну карту не відбувалося. Крім того, банк не продовжив відповідачці кредитну карту на новий строк після грудня 2018 року. Доказів протилежного суду сторонами не надано (а. с. 19 - 24). Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У статті 253 ЦК України зазначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Проаналізувавши умови кредитного договору сторін та зміст зазначених правових норм, необхідно дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено щомісячні платежі погашення кредиту перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. За висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Як встановлено вище, останнім днем дії карткового рахунку є 31 грудня 2018 року, а останній щомісячний платіж здійснено відповідачем 07 липня 2017 року. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Отже аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Наведене узгоджується з висновками, наведеними у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-1138 цс 15. Оскільки строк погашення кредиту настав у грудні 2018 року із закінченням строку дії платіжної карти за номером [NUMBER] , нова платіжна карта з подальшим строком дії відповідачці банком не надавалась і пролонгації договірних зобов`язань не відбулось, суд приходить висновку, що кредитний договір б/н від 02 серпня 2011 року закінчився 31 грудня 2018 року. Крім того, оскільки відповідачем останній платіж за даними зобов`язаннями здійснено 07 липня 2017 року, то з серпня 2017 року, коли банк не отримав черговий платіж та дізнався про порушення своїх прав на повернення отриманих грошових коштів від позичальника, розпочав збігати трирічний строк позовної давності відносно вимог про стягнення з боржника заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках, а також однорічний строк позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача пені та штрафних санкцій. Відтак, на момент звернення позивача до суду (23 червня 2020 року) з позовом до [PERSON] , щодо вимог про стягнення з боржника заборгованості по тілу кредиту та нарахованих відсотках строк позовної давності не сплив. Разом з тим, щодо вимог про стягнення пені та штрафних санкцій строк позовної давності сплив. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Так, у своїй заяві від 02 грудня 2020 року відповідач визнала позовні вимоги лише в частині стягнення з неї заборгованості по тілу кредиту, а щодо вимог про стягнення пені та штрафних санкцій просила застосувати строк позовної давності. Зважаючи на вказане, суд приходить висновку, що банком пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення з [PERSON] на свою користь заборгованості по пені в розмірі 79 002 грн. 01 коп. та штрафним санкціям в розмірі 5117 грн. 08 коп. ( 500 грн. 00 коп. + 4 617 грн. 08 коп. ), відтак в цій частині позов АТ «Приватбанк» не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевказані висновки суду та визнання позову в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, позов АТ «Приватбанк» в цій частині підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з [PERSON] на користь банку належить стягнути 9 812 грн. 82 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 3 526 грн. 76 коп. слід зазначити наступне. В обгрунтування наведеної вимоги представник позивача вказує у позові, що в редакції Умов та Правил надання банківських послух від 01 березня 2019 року згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181 - го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд». Однак, в умовах кредитування, оформлених та підписаних [PERSON] у виді довідки банку (а.с. 28), сторонами не передбачено такого виду відповідальності за порушення кредитного зобов`язання. Крім того, з приєднаних до позову витягів з Умов та Правил надання банківських послуг також не вбачається такого зобов`язання у виді стягнення з боржника відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно умов ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 2102,00 гривень, що є мінімальною ставкою, визначеною ст.4 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню на його користь з відповідача (а. с. 63). Разом з тим, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 10,07 % (9812,82/ (97458,67/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь Банку слід стягнути судові витрати у розмірі 211 грн. 67 коп. ((2102,00/ 100) х 10,07 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial