Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

23.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4541 від 18.06.1999 року, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею право власності на 17/25 частин житлового будинку [ADDRESS], мотивуючи тим, що 18.06.1999 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4541, який зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, всі умови якого виконані, з моменту укладення договору, позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, вона позбавлена можливості розпоряджатися ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, в зв'язку з чим змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути у його відсутність. В судове засідання відповідач не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4541, згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила 17/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Укладений між сторонами договір зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 18.06.1999 року за № 4541. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п. 5 договору, в виконання умов укладеного договору [PERSON] проведено реєстрацію договору в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 44г/41 від 26.06.1999 року. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлена можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений. Відповідно до довідки № 1631 від 30.10.2015 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником 17/25 частин житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON]. Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved