Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

21 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що свою трудову діяльність він розпочав з 01 серпня 1969 року рядовим колгоспником, водієм в колгоспі ім. Свердлова Софіївського району Дніпропетровської області, де працював до 31 серпня 2000 року включно та де 01.08.1972 року йому було виписано трудову книжку та заведено розрахунково-платіжні відомості. При внесенні записів у трудову книжку первинно не було зазначено по батькові заявника, а тільки було вказано прізвище та ім'я заявника. По батькові було дописано невідомо ким пізніше. Також в графі рік народження помилково було зазначено рік народження заявника як 1952, тоді як заявник народився [INFO] року. По цій причині при зверненні заявника до УПФУ в Софіївському районі працівники Фонду поставили під сумнів належність йому вказаної трудової книжки. Заявник не звертався до адміністрації колгоспу ім. Свердлова із проханням про внесення відповідних змін до трудової книжки по тій причині, що неправильний запис в трудовій книжці не створювали йому ніяких незручностей і він не надавав цьому факту ніякого правового значення. На сьогоднішній день колгосп ім. Свердлова, який було реорганізовано в КСП «Свердловське», а потім в СТОВ «Південне», ліквідовано і внести зміни до трудової книжки неможливо. Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки, виданої 01.08.1972 року адміністрацією колгоспу ім. Свердлова Софіївського району на ім'я «[PERSON]» та розрахунково-платіжних відомостей потрібне заявнику для звернення до Пенсійного Фонду по справі щодо нарахування пенсії за віком, а тому заявник змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей. Заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримує, на задоволенні заяви наполягає, просить розглянути справу за його відсутності про що надав відповідну заяву. Зацікавлена особа - Управління Пенсійного фонду України в Софіївському районі, проти заяви не заперечують, просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, про що надали відповідну заяву. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяви заявника, заінтересованої особи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Встановлення юридичного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати своє право на отримання пенсії. Як встановлено в судовому засіданні, свою трудову діяльність заявник розпочав з 01 серпня 1969 року рядовим колгоспником, водієм в колгоспі ім. Свердлова Софіївського району Дніпропетровської області, де працював до 31 серпня 2000 року включно та де 01.08.1972 року йому було виписано трудову книжку (а.с. 6-8) та заведено розрахунково-платіжні відомості (а.с. 10-11). При внесенні записів у трудову книжку первинно не було зазначено по батькові заявника, а тільки було вказано прізвище та ім'я заявника. По батькові було дописано невідомо ким пізніше. Також в графі рік народження помилково було зазначено рік народження заявника як 1952, тоді як заявник народився [INFO] року (а.с. 4-5). По цій причині при зверненні заявника до УПФУ в Софіївському районі працівники Фонду поставили під сумнів належність йому вказаної трудової книжки (а.с. 13). Заявником також було виявлено, що в архівних довідках про підтвердження стажу роботи в колгоспі ім. Свердлова та КСП «Свердловське», наданих КЗ «Софіївський районний трудовий архів» відсутнє по батькові заявника, а зазначена тільки «Василенко Леонід» (а.с. 10-11). Заявник не звертався до адміністрації колгоспу ім. Свердлова із проханням про внесення відповідних змін до трудової книжки та розрахунково-платіжних відомостей по тій причині, що неправильний запис в трудовій книжці не створювали йому ніяких незручностей і він не надавав цьому факту ніякого правового значення. На сьогоднішній день колгосп ім. Свердлова, який було реорганізовано в КСП «Свердловське», а потім в СТОВ «Південне», ліквідовано і внести зміни до трудової книжки та розрахунково-платіжних неможливо (а.с. 9, 14). Той факт, що трудова книжка виписана на ім'я заявника, підтверджується паспортом заявника (а.с. 5); повторним свідоцтвом про його народження (а.с. 4). Той факт, що архівними довідками дійсно підтверджується саме стаж роботи заявника підтверджується трудовою книжкою колгоспника, виданою на його ім'я, в якій дані повністю співпадають з даними довідок (а.с. 6-8). Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документа, а саме: трудової книжки, виданої 01.08.1972 року адміністрацією колгоспу ім. Свердлова Софіївського району на ім'я «[PERSON]» та розрахунково-платіжних відомостей колгоспників за 1969-1971 роки та 1974-2000 роки потрібне заявнику для звернення до Пенсійного Фонду по справі щодо нарахування пенсії за віком. Суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, що підтверджують, що заявник працював у колгоспі ім. Свердлова та в КСП «Свердловське» Софіївського району Дніпропетровської області і виписана адміністрацією трудова книжка належить заявнику, а розрахунково-платіжні відомості щодо нарахування вихододнів і заробітної плати за 1969 рік, 1971 рік, за період з 1975 року по 2000 рік стосуються саме його, містять відомості про [PERSON] хоча і видані на [PERSON]. Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України до компетенції суду віднесене встановлення юридичного факту приналежності документа прізвище, ім'я та по батькові в якому не відповідає запису у свідоцтві про народження чи паспорті. Таким чином, суд немає підстав для сумніву, що вказані вище документи видані на ім'я заявника та, враховуючи, що описку в імені заявника наявну в розрахунково-платіжних відомостях нарахування вихододнів та заробітної плати неможливо виправити іншим шляхом, і враховуючи наявність фактів підтверджуючих належність документів, важливість та необхідність для заявника визнання даного факту, суд вважає вимоги підлягаючими задоволенню. При зверненні заявника до суду з даною заявою ним було сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це передбачено чинним законодавством - сплачено 121,80 грн. судового збору, хоча Законом України «Про судовий збір» за розгляд цивільної справи даної категорії встановлено суму судового збору, яка складає 243,60 грн., оскільки заявником заявлено вимоги про встановлення двох фактів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Так розмір судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження становить 0,1 розміру мінімальної заробітної плати (п.п. 5 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), а тому слід стягнути із заявника на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 121,80 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved