Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

23 квітня 2019 року [PERSON] , (далі по тексту Позивач), звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з вказаним позовом до [PERSON] , (далі по тексту Відповідач), в якому просить суд: стягнути з відповідача на його користь 1673.39 грн., на відшкодування майнової шкоди та 20\~000.00 грн., моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення стосовно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 18.03.2019 року Відповідача визнано винуватим за ч.2 ст.125 КК України в тому, що він 06 травня 2018 року, об 14 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на березі річки «Уборть», поблизу Олевського відділення поштового зв`язку № 1, що розташоване в [ADDRESS] , на ґрунті виниклих неприязних відносин, що проявилися з приводу його сварки, на побутовій основі із своєю матір`ю [PERSON] , у яку втрутився Позивач з метою захисту [PERSON] , зробивши зауваження [PERSON] , щодо неприпустимої його поведінки, де під час даного конфлікту відповідач [PERSON] , діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи до Позивача фізичне насильство, наніс останньому один удар правою рукою стиснутою у кулак в область перенісся, близько 5 ударів правою рукою стиснутою у кулак в область обличчя і голови та після падіння Позивача на землю, ще близько 5 ударів ногою в область голови, заподіявши при цьому [PERSON] , тілесні ушкодження у вигляді: синців на правій половині обличчя з переходом на шию, в підочній ділянці зліва, на лобі справа; субкон`юктивального крововиливу правого ока; рани в ділянці правої надбрівної дуги, нижньої губи; садна на лобі практично посередині, на спинці носа, що супроводжувалися закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 149 від 25.06.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Під час досудового розслідування Позивача було залучено до вказаного кримінального провадження в якості потерпілого, оскільки кримінальним правопорушенням йому була завдана фізична, майнова та моральна шкода. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень Позивач з 07.05.2018 по 14.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні в [PERSON] ЦРЛ. Де на лікування отриманих травм поніс майнові витрати на придбання ліків в сумі 1673.39 грн. Та внаслідок неправомірних дій Відповідача, які призвели до заподіяння йому тілесних ушкоджень, крім понесених витрат на придбання ліків, зазнав душевних страждань. Оскільки в позасудовому порядку відповідач [PERSON] , відмовився відшкодувати спричинену ним матеріальну та моральну шкоду, Позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав та законних інтересів. У судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, подавши до суду заяву щодо розгляду позовної заяви у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Заперечень відносно заочного розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] , якому неодноразово направлялися повістки про виклик до суду за адресою місця проживання зазначеною у позовній заяві, до суду не зявився, конверти з повістками про виклик до суду повертаються по закінченню встановленого строку зберігання. Також судом на сайті Судова влада України, а саме Олевський районний суд Житомирської області, 06.11.2019 року було викладено повістку про виклик [PERSON] , до суду. Проте [PERSON] , до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно положень ст.ст.128-131, 223 ЦПК України, а тому суд, виходячи з вищезазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність, врахувавши повторну неявку\~відповідача без поважної причини, і з урахуванням положень ст.ст.223,\~280 ЦПК України\~та відсутності заперечень Позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши подані стороною Позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступник підстав. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що вироком Олевського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим позивачем [PERSON] , не заявлявся. Вирок суду набрав законної сили 18.04.2019 року. Вироком суду встановлено, що 06 травня 2018 року, об 14 годині 00 хвилин, [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на березі річки «Уборть», поблизу Олевського відділення поштового зв`язку № 1, що розташоване в [ADDRESS] , на ґрунті виниклих неприязних відносин, що проявилися з приводу його сварки, на побутовій основі із своєю матір`ю [PERSON] , у яку втрутився Позивач з метою захисту [PERSON] , зробивши зауваження [PERSON] , щодо неприпустимої його поведінки, де під час даного конфлікту, [PERSON] , діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи до Позивача фізичне насильство, наніс останньому один удар правою рукою стиснутою у кулак в область перенісся, близько 5 ударів правою рукою стиснутою у кулак в область обличчя і голови та після падіння Позивача на землю, ще близько 5 ударів ногою в область голови, заподіявши при цьому [PERSON] , тілесні ушкодження у вигляді: синців на правій половині обличчя з переходом на шию, в підочній ділянці зліва, на лобі справа; субкон`юктивального крововиливу правого ока; рани в ділянці правої надбрівної дуги, нижньої губи; садна на лобі практично посередині, на спинці носа, що супроводжувалися закритою черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 149 від 25.06.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Приписами ч.6\~ст.82 ЦПК України\~ визначено, що вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частина 1 ст.15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексомі відповідними законами України. Оскільки в позасудовому порядку відповідач [PERSON] , відмовився відшкодувати спричинену ним матеріальну та моральну шкоду, Позивач, в порядку ст.128 КПК України звернувся до суду з цивільним позовом для захисту своїх порушених прав та законних інтересів. Відповідно до частини 7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , Позивачу завдано шкоди здоров`ю. Сума матеріальної шкоди, яка була понесена позивачем для закупівлі ліків під час його лікування становить 1673.39 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Внаслідок чого, у відповідача, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати позивачу зазначену матеріальну шкоду. Оскільки приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків. Відповідно до ч.1 ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статтею 23\~ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване ч.5 ст.5\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~є джерелом національного права. Таким чином, суд рахує, що доказами того, що умисні дії\~ [PERSON] , були неправомірними та, що між цими умисними діями і заподіяною шкодою Позивачу є безпосередній причинний зв`язок та встановлена його вина в заподіянні цієї шкоди, є вирок Олевського районного суду Житомирської області від 18 березня 2019 року, який набрав законної сили. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, та те, що було встановлено і доведено зібраними у справі доказами, що заподіяна відповідачем [PERSON] , позивачу [PERSON] ,\~\~моральна шкода, яка настала внаслідок вчинення кримінального правопорушення (злочину) ушкодженням здоров`ю останнього, що встановлено вироком суду, є підставою для задоволення позову, проте враховуючи характер і тривалість страждань позивача [PERSON] , стан його здоров`я, наслідки, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, його вік (68 років), розмір моральної шкоди, яку просить Позивач стягнути з Відповідача, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення [PERSON] , є тимчасово непрацюючим, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, кількості тілесних ушкоджень та їх тяжкість, суд вважає, що позов [PERSON] , в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, у сумі 10\~000 (десять тисяч) гривень, з урахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди. Також згідно\~статті 141 ЦПК України\~- підлягає стягненню з відповідача на користь держави 413.86 грн., судового збору, оскільки на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. На підставі викладеного та

Outcome: partial