Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

24.06.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 10.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитгний договір № 500959234 від 10.09.2014 року, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 47811,00 грн. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені вказаним кредитним Договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.За інформацією, яка надійшла до Банку, позичальник [PERSON] помер 18.09.2014 року. Про смерть позичальника кредитор дізнався із звернення [PERSON] 1.1., яке надійшло до ПАТ «Альфа-Банк» 26.09.2014 року. Дізнавшись про відкриття спадщини, кредитор пред'явив кредиторські вимоги до спадкоємців в строки та у порядку, передбаченому ст.1281 ЦК України. 28.01.2015 року позивач надіслав на адресу Дніпрорудненської державної нотаріальної контори претензію вих.№7897-34-б/б з вимогами до спадкоємців колишнього Позичальника [PERSON] В подальшому, претензія №7897-34-6/6 від 28.01.2015 року була передана за належністю до Василівської державної нотаріальної контори, яка поінформувала ПАТ «Альфа-Банк» листом від 06 лютого 2015 року вих. №74/02-14 про те, що заведена спадкова справа №8/2015. Спадщину прийняла за законом дружина спадкодавця - [PERSON]. В даному випадку договірні зобов'язання не є нерозривно пов'язаними з особою позичальника, оскільки можуть бути виконані його спадкоємцем - [PERSON]. Тому, 23.04.2015 року спадкоємцю [PERSON] був надісланий лист з вимогою про досудове врегулювання спору (вих. №38550-34-6/6), однак у досудовому порядку вимоги позивача залишилися не виконаними та станом на 13.05.2015 року зобов'язання спадкодавця перед ПАТ «Альфа-Банк» за Договором №500959234 від 10.09.2014 року не виконані та заборгованість спадкодавця перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 500959234 від 10.09.2014 pоку, станом на 23.05.2016 року складає 34931,76 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 34931,76 (Тридцять чотири тисячі дев'ятсот тридцять одна гривня 76 копійок); заборгованості по відсотках - 0,00 (Нуль гривень 00 копійок). по комісії - 0,00 (Нуль гривень 00 копійок) штрафу - 0,00 (Нуль гривень 00 копійок), пені - 0,00 (Нуль гривень 00 копійок), тому позивач ПАТ «Альфа-Банк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним Договором №500959234 від 10.09.2014 року в сумі 34931,76 (Тридцять чотири тисячі дев'ятсот тридцять одна гривня 76 копійок), а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 ([PERSON] тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 копійок). В судове засідання представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надані заяви, в якій представник ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.68, 128,147). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в присутності її представника адвоката [PERSON], проти заявлених позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» заперечує на підставах, викладених у письмових запереченнях, просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє в інтересах відповідачки [PERSON], позов не визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» заперечує, посилаючись на письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримав та в яких зазначає, що [PERSON], будучи зареєстрованою за адресою [INFO], починаючи з листопада 2013 року фактично проживала в [INFO] (вул..[PERSON]), буд.247, де здійснювала догляд за своєю матірю, яка дуже хворіла і потребувала постійного догляду з її боку. Після смерті чоловіка [PERSON] відповідачка продовжувала проживати з матірю в смт.Михайлівка і тільки у вересні 2015 року через півроку після смерті матері переїхала до м. Дніпрорудне. Про оформлення кредиту її померлим чоловіком у ПАТ «Альфа-Банк», їй не було відомо. Крім того, позивач вимоги спадкоємцям протягом шести місяців від коли позивач дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, як того вимагає ч.2 ст.1281 ЦК України, не предявив, а обмежився тільки направленням до нотаріальної контори заяви-претензії №7897-34 від 28.01.2015 року. Про наявність вимог до спадкоємців кредитор так і не повідомив спадкоємців, хоча йому було достеменно відомо про їх наявність, адресу, телефон. Ці обставини підтверджуються відсутністю будь-яких пред'явлених вимог до спадкоємців протягом шести місяців від дня коли кредитор дізнався про відкриття спадщини, тобто у строк з 26 вересня 2014 року до 26 березня 2015 року. Також, до теперішнього часу повідомлень від нотаріуса вона не отримувала, про наявність вимог кредитора їй стало відомо лише з врученої позовної заяви влітку 2016 року, тобто за межами шестимісячного строку пред'явлення вимог до спадкоємців. Вважає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів пред'явлення відповідачу, як спадкоємцю, який прийняв спадщину своїх вимог, у встановлений шестимісячний строк. Подання нотаріусу заяви-претензії не може свідчити про пред'явлення вимог до спадкоємців. Банк переклав обовязок ним сповіщення спадкоємців на нотаріальну контору. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Такі правові позиції висловлені Верховним Судом України в постанові від 8 квітня 2015 року по справі № 6-33 цс15, в постанові від 17 лютого 2016 року по справі №6-31цс16. У запереченнях також зазначає, що позовна заява не містить доказів наявності спадкового майна, відповідачу [PERSON] невідомий обсяг спадкового майна та на яке саме майно вона може отримати спадщину, їй також невідомо, оскільки разом з чоловіком вона тривалий час не проживала та про наявність у нього будь-якого майна, у тому числі прихованого від неї, [PERSON] невідомо. Положення ч.3 ст.1282 ЦК України передбачає обов'язок задоволення вимог кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, та вирішити питання про розмір майна, яке відповідач могла б отримати в спадщин, без доказів наявності такого майна і визначення його точної вартості неможливо, тому заявлені позовні вимоги і з цих підстав не підлягають задоволенню. Вважає заявлені ПАТ «Альфа-Банк» позовні вимоги до [PERSON]О необґрунтованими, жодними належними доказами не доведеними та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсягу. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є рідним братом [PERSON], яка тривалий період часу, з 2012 року по день смерті їх матері [PERSON] 15.03.2015 року та ще з півроку після смерті матері, проживала за адресою матері у смт.Михайлівка по вул.Карла Маркса, буд.247 та здійснювала за нею догляд, так як матір страждала тяжким захворюванням Паркенсона, не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійного стороннього догляду. Догляд за матірю постійно здійснювала [PERSON], оскільки він мешкає у м.Запоріжжі та на тривалий час не міг залишатися у матері, щоб їй допомагати. Стосовно особистих відносин у сімї [PERSON] між нею та її чоловіком, йому нічого невідомо. Свідок [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] являється її матірю, з восени 2013 року та по день смерті бабусі [PERSON], її матір постійно проживала в смт.Михайлівка та здійснювала догляд за бабусею, інколи матір приїздила у місто Дніпрорудне, провідати її та онуків. Померлий [PERSON] являється її батьком. Похованням батька займалася вона, так як матір [PERSON] постійно мешкала разом з бабусею. Останні 3-4 роки до смерті батька, між її батьками часто виникали конфлікти, стосунки між ними були напружені. Матір мешкала від батька окремо, з бабусею в смт.Михайліівка. Коли помер батько, здійснюючи пошуки його медичних документів для поховання, серед особистих документів батька вона виявила кредитний договір, який був укладений між батьком та ПАТ «Альфа-Банк». Після чого вважала за потрібне сповістити дану банківську установу про смерть батька, у звязку з чим вона поїхала до Запорізького відділення ПАТ «Альфа-Банк, де залишила свою заяву та в якій зазначила всі свої контактні дані та повідомила про смерть батька [PERSON], надав копію свідоцтва про його смерть. Діалогу з працівниками Банку не мала, лише в приміщенні банку, на рецепшені залишила вказану заяву. У звязку з метушнею, повязаною з організацією похорон батька, про наявність у нього кредитного договору, вона матері [PERSON] нічого не розповідала, а коли залишила у ПАТ «Альфа-Банк» зазначену заяву, про ці обставини взагалі забула, так як має багато своїх сімейних проблем, на її утриманні двоє дітей. Вона та її брат [PERSON] до нотаріальної контори після смерті батька не зверталися, так як на спадщину не претендують та з чого саме вона складається їм невідомо. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, відповідача [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. \~ Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. \~ Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ \~ Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України кожна особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що 10 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитгний договір № 500959234 від 10.09.2014 року, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 47811,00 грн., а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені вказаним кредитним Договором, повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту (а.с.19-23). 18 вересня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.28). Про смерть позичальника [PERSON] позивачу ПАТ «Альфа-Банк» стало відомо із звернення [PERSON] 1.1. від 26.09.2014 року (а.с.27). 28.01.2015 року кредитор ПАТ «Альфа-Банк» пред'явив вимоги до спадкоємців, направив на адресу Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву-претензію від 28.01.2015 року за вих..№7897-34-б/б, копія якої є в матеріалах справи (а.с.29-31). 06.02.2015 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області на адресу ПАТ «Альфа-Банк» направлено лист, в якому повідомлено про заведення державною нотаріальною конторою спадкової справи за № 8/2015 після смерті [PERSON] та зазначено, що спадщину за законом прийняла дружина спадкодавця [PERSON], відповідач по справі. Станом на 06.02.2015 року свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалися (а.с.32). 23.04.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до [PERSON] з вимогами досудового врегулювання спору (а.с.33-34). Згідно матеріалів спадкової справи № 8/2015, заведеної 20.01.2015 року Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою Запорізької області вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], 20.01.2015 року до Василівської державної нотаріальної контори звернулася дружина спадкодавця: [PERSON]. При житті заповіти [PERSON] складені не були, що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, сформованого станом на 12.11.2016 року (а.с.121-126). Згідно відповіді Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області за № 980/01-16 від 28.12.2016 року, станом на 20 грудня 2016 року, із заявою про прийняття спадщини після смерті 18 вересня 2014 року [PERSON] звернулася дружина спадкодавця - [PERSON], яка прийняла спадщину за законом. Станом на 20 грудня 2016 року спадкова маса та вартість успадкованого майна не визначена. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалися (а.с.145). Відповідно до положень ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.1281 ЦК спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами 2 і 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом зазначених норм вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням. Разом з тим, відповідно до ст.1297 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Зокрема, згідно ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно положень ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обовязок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст.179 ЦПК\~України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лище за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Факт одержання дружиною померлого боржника [PERSON], майна в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] не доведений. В матеріалах справи відсутні відомості щодо одержання у спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], відповідачем [PERSON] будь-якого майна та щодо вартості цього майна. Банк жодними доказами не довів наявність спадкового майна одержаного відповідачем у спадщину й можливості погашення зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна. З огляду на положення ч.1 ст.1282 ЦК України, за якими на спадкоємця покладається обов'язок задовольнити вимоги кредитора лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та враховуючи відсутність в матеріалах справи даних щодо одержання у спадщину будь-якого майна та щодо вартості спадкового майна, одержаного відповідачкою [PERSON], суд вважає недоведеним позов щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором. Позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження складу спадкового майна, вартості майна, одержаного відповідачем [PERSON] у спадщину. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500959234 від 10.09.2014 року задоволенню не підлягають та в задоволенні заявлених ПАТ «Альфа-Банк» позовних вимог суд вважає необхідним відмовити. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами документів, позивачу ПАТ «Альфа-Банк» стало відомо про смерть позичальника [PERSON] 26 вересня 2014 року із заяви [PERSON], а з вимогою-претензією до спадкоємця [PERSON] щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором № 500959234 від 10.09.2014 року в розмірі 34931,76 грн. кредитор ПАТ «Альфа-Банк» звернувся лише 23.04.2015 року, тобто за спливом шестимісячного строку, встановленого положеннями ч.2 ст.1281 ЦК України, тому суд вважає, що кредитором не були дотримані вказані правові норми статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців, та у такому випадку кредитор спадкодавця позбавляється права вимоги, згідно положень ч.4 ст.1281 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ «Альфа-Банк» позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають також з тих підстав, що на час ухвалення рішення у справі спадкоємці померлого [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримали, в судовому засіданні позивачем не надано суду жодного належного доказу на підтвердження одержання відповідачкою після смерті чоловіка [PERSON] майна у спадщину, також не надано суду жодного належного документу про масу та вартість спадкового майна, одержаного спадщину після смерті [PERSON], що позбавляє суд можливості визначити вартість майна, одержаного у спадщину та даних обставин в суді позивачем належними та допустимими доказами не доведено, тому в задоволені заявлених позовних вимог суд вважає необхідним відмовити з вищенаведених підстав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed