Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

22.11.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні та обслуговуванні льоху. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на те, що згідно договору купівлі-продажу від 14 вересня 1991 року позивач та її чоловік, [PERSON] , є власниками житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . У березні 1995 року вони приватизували земельну ділянку, площею 0,850 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, будівель та споруд і ведення особистого підсобного господарства. По сусідству з ними, у житловому будинку [ADDRESS] з 2015 року проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] .. На їх земельній ділянці та на ділянці сусідів (відповідачів) заходиться суміжний льох, побудований колгоспом «Більшовик» в 1974 році згідно технічного паспорту БТІ. Побудований він на дві половини з виходом однієї половини на земельну ділянку позивача, а другої половини на ділянку сусідів. З моменту придбання відповідачами житлового будинку № 9 , вона не може нормально користуватися своїм льохом. Відповідачі обгородили шифером обидва льоха, залишивши позивачу одні вхідні двері. Тепер у неї немає вільного доступу до своєї споруди, щоб проводити ремонт. Вона неодноразово зверталася до відповідачів і просила їх не перешкоджати користуватися своїм льохом. Відповідачі мотивують тим, що їхня земельна ділянка приватизована разом із льохом позивача в 2001 році. Мирним шляхом відповідачі відмовилися вирішувати питання щодо користування та обслуговування їх льоху. Вона зверталася до Преображенської сільської ради Сватівського району Луганської області щодо вирішення питання користування льохом, їй рекомендували звернутися до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин для вирішення спору або до суду. Також позивач звернулася до Сватівської райдержадміністрації щодо вирішення спору користування льохом, 27.07.2018 року робоча група у складі начальника відділу агропромислового розвитку райдержадміністрації Гургуца С.В . , начальника Сватівського відділу ГУ Держгеокадастру у Луганській області Степаненко О.О. та начальника відділу правового забезпечення апарату райдержадміністрації Гирі І.Л., за участю дільничного офіцера Сватівського відділу поліції Ржевського В.В. та землевпорядника Преображенської сільської ради Киричок Л.А. склали акт про те, що власники домоволодінь № 9 та [ADDRESS] не дійшли до спільної домовленості врегулювання спору щодо користування земельною ділянкою під льохом та обслуговування його, який належить позивачу та рекомендували звернутися до суду. Неправомірними діями відповідачів їй була заподіяна моральна шкода. Так як їй, пенсіонеру, багато часу довелося звертатися до різних інстанцій в пошуках правди, погіршився її стан здоров`я, вона постійно відчуває душевні хвилювання. Зверталася неодноразово в лікарню, так як були часті стреси, депресії. Багато часу витратила на поїздки до районного центру. У зв`язку з цим у неї порушився нормальний спосіб життя. Тому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить усунути перешкоди у користуванні та обслуговуванні льоху шляхом зобов`язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] надати вільний доступ та вільне користування льохом і перенесення огорожі на відстань 4,95 м (до половини їх льоху від його входу) згідно технічного паспорту БТІ. Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн. та судовий збір у сумі 1409 грн. 60 коп.. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року було відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху, а позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху - повернуто [PERSON] (Т.1 а.с.32 ). У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пчолкін С.А. позов підтримали з вищевикладених підстав, просять позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні позов не визнали та пояснили кожен окремо, що у 2015 році вони купили житловий будинок з господарськими спорудами, до яких входить і погріб, за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розташований погріб (льох), є їх власністю. Вхід до льоху розташований з двох боків. Вхід у погріб (льох), яким користується позивач розташований на межі земельних ділянок. Вони поставили огорожу на своїй земельній ділянці, яка належить їм на праві власності. Погріб розташований під землею, обійти позивач його не може, оскільки стоїть огорожа. Вважають позовні вимоги необґрунтованими, оскільки погріб являється їх власністю та розташований на земельній ділянці, яка належить їм на праві власності. Представник відповідачів - адвокат Хомяков М.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки позивач не являється власником спірного погріба, вимоги позивача не ґрунтуються на законі. Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідачів, представника відповідачів, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та її чоловік [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14.09.1991 року, оригінал якого досліджено у судовому засіданні, та який зареєстрований 16.09.1991 року у Сватівському БТІ, реєстр № 275 ( Т.1 а.с.9-12, 147). Згідно даного договору позивач та її чоловік купили житловий будинок з господарськими будівлями: гараж, сарай, сарай, огорожа, рік побудови - 1976 року. Договір містить допис ручкою в частині переліку господарських споруд - про наявність погрібу, 10,8 кв.м. Однак, позивач у судовому засіданні визнала наявність такого допису та відмовилася від даного доказу в частині погребу. Судом досліджено також примірник вищевказаного договору купівлі-продажу від 14.09.1991 року, який знаходиться в інвентарній справі №317 у Сватівському БТІ. У даному примірнику договору відсутній погріб ( льох) (Т.1 а.с. 98-99, Т.2 а.с. 2, 7-8). Згідно вказаного договору купівлі-продажу житлового будинку позивач з чоловіком купили житловий будинок з господарськими спорудами у КСП «Більшовик». У довідці-характеристиці № 677 від 14.09.1991 року, яка видана колгоспу «Більшовик» для продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у графі 2 «Споруди та будівлі» у переліку належних до будинку будівель і споруд відсутня така господарська будівля, як погріб ( льох) ( Т.1 а.с.100). Таким чином, у правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу житлового будинку від 14.09.1991 року, який підтверджує право власності позивача на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, погріб (льох), як господарська будівля, відсутній, а тому позивач не являється власником погрібу (льоху). У листі Сватівського БТІ № 24 від 22.01.2019 року, виданого на підставі інвентарної справи № 317, зазначено, що згідно договору купівлі - продажу від 14.09.1991 року, зареєстрованого 16.09.1991 року у Сватівському БТІ, реєстр № 275, колгоспом «Більшовик» було продано житловий будинок з господарськими будівлями: гараж, сарай, сарай та огорожа. Станом на дату купівлі - продажу у Довідці-характеристиці погріб в Договорі від 14.09.1991 р. не вказувався та в технічному паспорті був відсутній. Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовлений станом на 25.05.2017 року на замовлення [PERSON] . У даному технічному паспорті вказані зміни перебудови житлового будинку та новозбудовані господарчі будівлі в період з 1991 року по 2017 рік ( Т.1 а.с. 97 ). Судом було досліджено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовлений КУ «Сватівське бюро технічної інвентаризації» станом на 25 травня 2017 року, у якому в переліку господарських будівель та споруд вказано - погріб ( Пг) ( Т.2 а.с. 52-54). З інвентарної справ №317 вбачається, що до схеми технічного плану були внесені зміни станом на 25.05.2017 року, відображено новозбудовані господарчі будівлі, серед який вказано погріб (Пг) ( Т.2 а.с.2-3). Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача свідок [PERSON] , яка працює інженером у Сватівському БТІ, пояснила, що 10 травня 2017 року до Сватівського БТІ звернулась позивач [PERSON] із заявою про внесення змін до технічної документації, у зв`язку з перебудовою житлового будинку, сараю, вбиральні та погребу. В інвентарну справу №317 було внесено відповідні зміни та видано [PERSON] новий технічний паспорт на будинок за адресою: [ADDRESS] . При цьому були внесені зміни в технічний паспорт зі слів позивача, рік побудови не вказано. У договорі купівлі-продажу будинку за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться в інвентарній справі, не було зазначено погріб. У екземплярі договору купівлі-продажу, який знаходиться у позивача [PERSON] , від руки дописано про наявність погреба. По документах, які є в інвентарній справі на будинок за адресою: [ADDRESS] , погріб значиться. Таким чином, 25 травня 2017 року Сватівським БТІ у технічному паспорті на вищевказаний житловий будинок позивача було вказано погріб. Однак, технічний паспорт не являється правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності на нерухоме майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2015 року, який зареєстрований 11.03.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 8999373 (Т. 1 а.с.54-57). Згідно даного правовстановлюючого документу погріб - «ПГ», належить на праві власності відповідачам. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,2500 гектарів, кадастровий номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 11.03.2015 року, який зареєстрований 11.03.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, № 9000414 (Т.1 а.с.58-60 ). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 18.01.2008 року, на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , під літерою «ПГ» розташований - погріб (Т.1 а.с.80-81). У судовому засіданні були досліджені надані відповідачами фотокартки ( Т.1 а.с. 89). Сторони визнали та пояснили, що на фотокартках сфотографований двір будинку відповідачів та спірний погріб (льох), який має два входи, а саме, позначений на фото під №1 - вхід зі сторони двору позивача, а під №2 - вхід зі сторони двору відповідачів. Позивач посилається на ту обставину, що половина погрібу розташована на земельній ділянці, яка належить їй та чоловікові, а друга половина - на земельній ділянці відповідачів. На земельній ділянці, яка належить їй та чоловіку, відповідачі встановили огорожу, яка перешкоджає їй проводити ремонтні роботи льоху. З приводу вказаних доводів у судовому засіданні досліджено наступні докази. Так, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 20.10.1997 року, земельна ділянка площею 0,850 га, розташована на території Преображенської сільської ради належить чоловіку позивача - [PERSON] (Т1 а.с. 14, 146). У листі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 9-12-0.63- 2809/2-19 від 03.04.2019 року зазначено, що інформація щодо технічної документації з землеустрою на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у Головному управлінні Держеокадастру Луганської області відсутня (Т.1 а.с. 209). З листа Преображенської сільської ради Сватівського району Луганської області № 290 від 06 липня 2018 року вбачається, що у Преображенській сільській раді відсутня відповідна документація з визначеними у встановленому законом способом межами вказаних земельних ділянок. Також на вказаних ділянках відсутні тверді межі та/або межові знаки, встановлені відповідно до чинного законодавства. До моменту встановлення (відновлення) межі між земельною ділянкою [PERSON] та земельною ділянкою сусіда [PERSON] , спір щодо льоху не може бути вирішено по суті, в тому числі і шляхом направлення комісії на обстеження (Т.1 а.с.15). Отже, позивач, посилаючись на ті обставини, що вона з чоловіком є власниками погрібу (льоху), половина якого розташована на належній їй та чоловікові на праві власності земельній ділянці, і на ту обставину, що відповідачі на належній їй та чоловікові земельній ділянці встановили огорожу, то позивач не надала суду жодного належного доказу на підтвердження вказаних обставин, а згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/. Позивач у поданій позовній заяві, як на правову підставу позову, посилається на ст. 391 ЦК України. Так, згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 391 ЦК України закріплює захист саме права власника майна від перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Отже, позивачем негаторного позову може бути власник майна, а підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. Негаторний позов - один із видів речово-правових способів захисту саме права власності. Враховуючи, що позивач не надала належних доказів того, що вона являється власником майна, тому вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому у задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льоху слід відмовити. Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., то позивач взагалі не посилається у позові на підставі якої норми права позивачем заявлена така вимога. Враховуючи, що в даному випадку заявлена позивачем вимога про стягнення моральної шкоди являється похідною від вимоги про усунення перешкод у користуванні та обслуговуванні льохом, тому при даному виді правовідносин та встановлених судом обставинах у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed