Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

22.01.2019 року [PERSON] звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вклад з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією в Ощадбанку та право на земельну частку/пай/ в умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП імені Котовського на території Скуратівської сільської ради Малинського району, площею 3,69га та вартістю 30569,05 грн. Ще за життя все своє майно [PERSON] заповідала своєму сину - [PERSON], про що було складено відповідний заповіт від 16.05.1997 року. Державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад. Однак [PERSON] було відмовлено нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформила право власності на дану землю, тобто відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно. За життя мати позивача не встигла отримати сертифікат на земельну частку (пай) із земель КСП імені Котовського, однак на день смерті вона залишалася членом сільськогосподарського підприємства. Зазначене перешкоджає позивачу оформити спадщину, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Отже, [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП імені Котовського на території Скуратівської сільської ради, площею 3,69 га, вартість якої складає 30569,05 гривень, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] та виділити йому в натурі земельну ділянку за рахунок земель резервного фонду Скуратівської сільської ради Малинського району. В судове засідання [PERSON] з'явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача П(ПО) СП «Скуратівське» Войтенко С.В. в судове засідання 09 квітня 2019 року не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника, проти позовних вимог [PERSON] не заперечив. Представник відповідача Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області Строга О.І. в судове засідання з'явилася, заперечила проти задоволення позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Мягченко І.А. в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника. Дослідивши обставини справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування слід відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов'язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Як вбачається із виписки з погосподарських книг Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області, по Скуратівській сільській раді рахувалася сім'я [PERSON], 1910 року народження, який був головою господарства та помер 1993 року, а також дружини голови господарства [PERSON], 1911 року народження, яка померла 1997 року(а.с.48). За життя [PERSON] працювала в колгоспі імені Котовського в с. Скурати Малинського району з березня 1930 року по серпень 1941 року, що підтверджується матеріалами з архівної пенсійної справи, а саме: протоколу №362 від 21.11.1967 року (а.с.25,26). Також [PERSON] була членом колгоспу з 1936 року, працювала у колгоспі з 01.01.1944 року по 01.01.1946 року (а.с.27-30) та з 1969 року по 1971 рік (а.с.34-35). Даний факт підтверджується також копіями трудової книжки колгоспника №319, заповненої 25.02.1967 року (а.с.31-33). З документації про визначення земель колективної та державної власності КСП імені Котовського вбачається, що 26.05.1995 року Скуратівською сільською Радою народних депутатів було прийнято рішення «Про передачу земель у колективну власність КСП імені Котовського Малинського району». Так, згідно даного документу, радою було вирішено передати сільськогосподарському підприємству 2859,3 гектарів земель у колективну власність, у тому числі 163,4 гектари земель загального користування, залишити в постійному користуванні 801,0 гектари земель державної власності (а.с.54-58). За життя 16.05.1997 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно заповідала своєму сину [PERSON] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], актовий запис про смерть №12 (а.с.15). Після смерті [PERSON] майно, яке при житті належало спадкодавцю, згідно заповіту перейшло у власність її сину - [PERSON] Так, позивач отримав 05.07.2013 року Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., відповідно до якого спадщина, на яку видано даний документ, складалася з вкладу з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією в ПАТ «Державний ощадний банк» (а.с.23). Однак отримати Свідоцтво про право спадщину на земельну частку (пай) позивачу не вдалося, оскільки постановою державного нотаріуса №02-14/983 від 13.12.2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не зареєструвала право власності на земельну частку (пай) по реформованому КСП імені Котовського (а.с.36). 24.12.2005 року Скуратівською сільською радою Малинського району Житомирської області було прийнято рішення «Про погодження проектно-технічної документації щодо організації території земельних часток (паїв) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП імені Котовського». Згідно даного рішення погоджено проектно-технічну документацію щодо організації території земельних паїв; погоджено складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам із земель реформованого КСП ім. Котовського; погоджено припинення права колективної власності на земельні ділянки, загальною площею 650,4018 гектарів; віднесено до земель загального користування запроектовані під'їздні дороги, площею 46,5042 гектари (а.с.82-83). 2008 року була проведена державна реєстрація правонаступника СГП ім. Котовського - Приватного (Приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства «СКУРАТІВСЬКЕ» (код ЄДРПОУ 03745812). З листа Малинської районної державної адміністрації №04/09/486 від 30.03.2018 року вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю [NUMBER] виданий КСП імені Котовського 28.05.1995 року (а.с.37). Згідно листа Відділу у Малинському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №Ю-61/0-0-18-63/144-18 від 18.07.2018 року, [PERSON] не включена до списку громадян, які побажали отримати державні акти на права власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП імені Котовського. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на [PERSON] не оформлявся (а.с.39). померла [PERSON] своїм правом на отримання безоплатно частки землі в землях колективної власності колгоспу ім. Котовського у встановленому порядку не скористалась, матір позивача вийшла на пенсію та на момент виготовлення та видачі свідоцтва про право колективної власності на земельну ділянку до списків включена не була. Член КСП, якого не було включено у список, що є додатком №1 до державного акта на право колективної власності на землю або в додатковий список, якому не видано сертифікат на земельну частку (пай), мав би реалізувати свої права щодо захисту права на земельну частку (пай) за час свого життя. Доказів того, що за життя [PERSON] мала наміри на отримання земельної ділянки (пай) та його оформлення позивачем надано не було. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: 1)колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; 2)громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства особа повинна бути членом такого підприємства та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини. Оскільки позивач не надав доказів того, що на день відкриття спадщини спадкодавець мав право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за спадкоємцем такого права в порядку спадкування за законом. Позивачем не заявлені вимоги щодо внесення [PERSON] до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Докази того, що матір позивача помилково не була включена до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю, в справі відсутні. Про те, що матір позивача, яка померла в 1997 році, не включена до Списків осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю) в 1995 році, позивач міг дізнатися отримавши в 2013 році свідоцтво про право на спадщину, та перевіривши вказані списки.

Outcome: dismissed