Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

23.10.2017 позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк, два місця, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 15.03.2005 [PERSON]. Позов аргументувала тим, що 15.03.2005 року в с. Кудіївці Жмеринського району помер її батько [PERSON], який постійно до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] та після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з земельної частки (пай): - рілля ділянка № 786 площею 0,9339 га; - багаторічні насадження діл. № 738 площею 0,7030 га, розташованих на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району. Крім позивача спадкоємцем являлась дружина померлого, мати позивача [PERSON], яка не прийняла спадщину після чоловіка та не претендує на неї, що підтверджується її заявою. Спадкова справа після справа після смерті [PERSON] не заводилась. При звернені до нотаріальної контори позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач строк звернення до нотаріальної контори пропустила з поважних причин, адже є інвалідом третьої групи та з 05.03.2005 року по 05.09.2005 року знаходилась на постільному режимі і лікуванні стаціонару, а тому не мала можливості звернутись у визначений законом строк з письмовою заявою про прийняття спадщини. 24.10.2017 року ухвалою суду відкрито провадження в справі. 05.12.2017 розгляд справи відкладено, а явку позивача визнано обовязковою. Із нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи. 20.12.2017 до суду надійшла відповідь Жмеринської районної нотаріальної контори, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до пункту 9 частини першої Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченим цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Суд продовжив розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 25.01.2018 року розгляд справи відкладено для представлення позивачем оригіналів документів, які додані в додатках до позову та незавірені належним чином. 02.02.2018 позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю та просила їх задовольнити, просила справу розглянути у її відсутність, до заяви надала для огляду оригінали документів. Представник відповідача - секретар Олександрівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області через канцелярію суду надав заяву, в якій вказав, що Олександрівська сільська рада заперечень щодо задоволення позову [PERSON] немає, справу просив розглянути у його відсутність. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком [PERSON], яка 05.08.1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище на «Моргун» (а.с.3 зворот, 6), відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] 15.03.2005 р. помер в с. Кудіївці Жмеринського району (а.с.7). На час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.8). Відповідно до довідки виданої «Васильківським районним центром первинної медико санітарної допомоги», [PERSON], яка являється інвалідом третьої групи загального захворювання, з 05.03. по 05.09.2005 року знаходилась на постільному режимі і лікуванні стаціонару, їй було призначене лікування (а.с.9). Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Управління Держгеокадастру у Жмеринському районі Вінницької області за померлим [PERSON] рахується земельна частка (пай): - рілля № 786 площею 0,9339 га та - багаторічні насадження діл. № 738 площею 0,7030 га, розташованих на території Олександрівської сільської ради Жмеринського району. Нормативна грошова оцінка станом на 04.12.2015 року становить 38136,57 грн. (а.с.10). Мати позивача [PERSON], яка являється дружиною померлого [PERSON] не прийняла спадщини після померлого чоловіка та не претендує на неї (а.с.11). Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.12 -13). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.09.2016 № 1375/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], в звязку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та відсутності доказів спільного проживання з спадкодавцем (а.с.14). Спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась (а.с.27). Позивач в позовній заяві зазначає, що строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 в абзаці 6 п.24 розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як достовірно встановлено в судовому засіданні із документів, які ніким не заперечуються що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, адже була прикута до ліжка та знаходилась на стаціонарному лікуванні з 05.03. по 05.09.200 року, тобто увесь час протягом шести місяців після смерті батька. Оскільки вищезазначені обставини визнані сторонами, то у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Тому для реалізації [PERSON] своїх прав як спадкоємця, слід надати додатковий строк, тривалістю в два місяці з дня набрання рішення суду законної сили, на подання до Жмеринської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті 15.03.2005 року батька [PERSON]. Позивач в поданій позовній заяві просила судові витрати не покладати на відповідача, а тому питання про повернення судового збору судом не вирішувалось.

Outcome: approved