Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

23 червня 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції від 24.07.2017 року просила ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття 11.05.2022 року, аліменти в розмірі 25 відсотків з усіх видів доходів. В обґрунтування заявленого \~позову позивачка посилається на те, що \~вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.08.20013 року було стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі 605 гривень. Однак, позивач вважає, що вказані кошти не є достатніми для утримання дитини та не відповідають розміру аліментів, згідно з вимогами встановленими до мінімального розміру аліментів на одну дитину. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М. Ухвалою суду від 27.06.2017 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В ході судового засідання, яке відбулось 26.07.2017 року, відповідач [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив прийняти до провадження суду зустрічну позовну заяву, яку в подальшому було уточнено та згідно редакції від 27.02.2018 року просив встановити розмір аліментів, що стягуються з нього, у твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2017 року зустрічну позовну заяву було прийнято до провадження суду та обєднано з первісним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача [PERSON] [PERSON], який позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. У задоволені зустрічного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнали частково, а саме в розмірі стягнення аліментів у сумі, що дорівнює на теперішній час 930 гривень на місяць та складає 50% прожиткового мінімуму для дитини даного віку. Зустрічний позов підтримали. Дослідивши матеріали справи, та вислухавши сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовів, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 13 червня 2007 року було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одеси було складено актовий запис за № 425, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії 1-ЖД № 065194. В період вказаного шлюбу у сторін 11.05.2004 року народився син, [PERSON], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одесі було зроблено актовий запис № 774, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 201663. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Після розірвання шлюбу позивач звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2013 року, справа № 520/3715/13-ц позов [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 605 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою 21.03.2013 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11.05.2022 року. У задоволені зустрічного позову [PERSON] відмовлено. Слід зазначити, що вказане рішення не було оскаржено сторонами та набрало законної сили. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що Відповідач сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 605 гривень щомісячно, однак жодної іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання сина. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. При цьому, частиною 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~встановлено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 4\~ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою\~статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч.1\~ст. 192 Сімейного Кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Вирішуючи питання по суті, суд зауважує, що жодних підстав, передбачених ч.1 ст.192 СК України, для зміни розміру аліментів позивач суду не навела. Що стосується розміру аліментів, які підлягають встановленню, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При ухваленні рішення по справі суд керується ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» відповідно до якої вбачається, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років визначений у розмірі: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування садом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено судам, відповідно до\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що малолітній син сторін навчається в Одеському навчально-виховному комплексі «Гармонія» загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів гімназія № 6 Одеської міської ради Одеської області Київського району м. Одеси в 3 (7) В класі. У період з 14 по 27 липня 2017 року [PERSON] перебував у дитячому таборі «Лісовий» дитячого табору оздоровлення та відпочинку «Артек-Буковель» Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 47193 від 27.12.2017 року, вбачається, що щодо [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року інформації про доходи ф/о в ЦБД ДРФО немає. Натомість відповідач [PERSON] є фізичною особою підприємцем є директором Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Автотюнінг», окрім того офіційно працює в Одеському національному політехнічному університеті. Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб платників податків станом на 02.10.2017 року, нарахований дохід [PERSON] за період з 1 кв. 2016 року по 2 кв. 2017 року у загальному розмірі склав 97\~631. 30 гривень. Крім того, при вирішенні спору по суті суд бере до уваги, що з 03.11.2015 року [PERSON] знаходиться на обліку в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи у розмірі 1603, 90 гривень, а також те, що 15 жовтня 2017 року у відповідача [PERSON] народилась донька [PERSON], про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серії І-ЖД № 534214, яке було видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Таким чином, судом було встановлено, що є підстави змінити розмір стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки це буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини і не погіршить матеріального стану платника аліментів, з урахуванням того, що позивач також має обов`язок утримувати дитину. Суд, змінивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановивши вказаний розмір аліментів бере до уваги те, що ріст цін як на продукти харчування так і на одяг та на освітні послуги в нашій країні постійно збільшується, а розмір аліментів у сумі 605 гривень, які стягнуто за рішенням суду від 2013 р., не дає можливості для повноцінного розвитку та існування дитини. Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Відповідно до\~ч. 1 ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ч. 1 ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» , відповідач також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а від так сума судових витрат компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial