Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

22.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] з малолітніми синами: [PERSON] та [PERSON] такими, що втратлив право користування житловим приміщенням, розташованим в сел. Савинці, Балаклійського району, Харківської області вул. Привокзальна, 38. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстровані її син [PERSON] та колишня цивільна дружина сина - [PERSON]. Окрім них в будинку зареєстровані неповнолітні діти [PERSON] син від першого шлюбу [PERSON], [INFO] та спільна дитина [PERSON], [INFO]. Восени 2014 році відповідачка із дітьми покинула будинок та виїхала до будинку своїх батьків. Після цього втратила будь-який інтерес до будинку, в якому зареєстрована, оскільки з моменту переїзду там не зявлялася. Будь-яких перешкод у користуванні приміщенням їм не чинили. З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання, знятися з реєстраційного обліку вона не бажає. На неодноразові звернення добровільно виписатись з будинку відповідачка відмовлялась. Реєстрація відповідача та її дітей в спірному будинку позбавляє можливості оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання неодноразово не з»явилась (14.04.2016 року та 18.05.2016 року). Про дату та час проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Заперечень, заяв або клопотань від її імені на адресу суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ В силу ч. 1\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.\~\~\~\~Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України). Аналогічна норма закріплена в статті\~41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним. За нормами\~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.\~ Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] 03.10.2006 року та зареєстрованого в Балаклійському бюро технічної інвентаризації 19.10.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок №38 по вул. Привокзальній в смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області (а.с.9-11). Реєстрація відповідача [PERSON] та її малолітніх дітей за адресою: сел. Савинці, Балаклійського району, Харківської області вул. Привокзальна, 38 підтверджується довідкою відділу [PERSON] в Харківській області та довідкою про склад сім»ї (а.с. 12,17) . Відповідно до акту обстеження від 27.04.2015 року, складеного депутатом Савинської селищної ради [PERSON], та акту обстеження від 15.03.2016 року, складеного депутатом Савинської селищної ради [PERSON], під час проведення перевірки по факту реєстрації та фактичного проживання в будинку за адресою: сел. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, вул. Привокзальна, 38, встановлено, що за цією адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], але фактично не проживають з жовтня 2014 року (а.с.13,14). В судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON] було встановлено, що [PERSON] дійсно проживала в цивільному шлюбі з [PERSON] по вул. Привокзальній в смт. Савинці, Балаклійського району. Позивачка зареєструвала [PERSON] в належному останній житловому будинку та також зареєструвала в ньому дітей відповідачки сина [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] та спільну з [PERSON] дитину [PERSON] В жовтні 2014 року відповідачка виїхала з будинку разом з дітьми. Вона бачила, як в автомобіль «Газель» [PERSON] складала свої речі та меблі. З того моменту вона ні відповідачку, ні її дітей в будинку 38 по вул. Привокзальна в с. Савинці не бачила. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знав [PERSON] як цивільну дружину його друга [PERSON] Восени 2014 року, коли друг повернувся з відрядження, [PERSON] розповів йому, що [PERSON] забрала обох дітей, свої речі та виїхала з будинку. До теперішнього часу він [PERSON] в спірному будинку не бачив. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.\~ Згідно з ч. 2\~ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4\~ст. 156 Житлового кодексу України\~з урахуванням положень\~ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.\~На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону,\~вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, тобто\~прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному домоволодінні понад один рік, а саме з жовтня 2014 року, майна відповідачки в будинку немає, за комунальні послуги вона не платить, витрати з утримання будинку не несе, тому суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved