Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

21 червня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просила суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок після смерті [PERSON] В позовній заяві вказувала, що 22 грудня 2010 року помер її дядько [PERSON] Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 32 на вул. Лесі Українки с. Річиця, Зарічненського району, Рівненської області. Вона є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою. Покликаючись на те, що вона не має можливості оформити право власності на будинок в нотаріальній конторі, у звязку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів, [PERSON] просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] предявлений позов підтримала. Додатково суду пояснила, що є спадкоємцем за заповітом, який був вчинений спадкодавцем на її користь в березні 2008 року. Відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок є перешкодою в оформленні нею спадкових прав. Річицька сільська рада Зарічненського району Рівненської області явку повноважного представника для участі в судовому засіданні не забезпечила. Згідно листа від 27 червня 2016 року № 1860 Річицька сільська рада Зарічненського району Рівненської області просить суд розглядати справу без представника сільської ради та задовольнити позов (а.с.33). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року помер дядько позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 100231 від 23 грудня 2010 року, виданого Річицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області (а.с.4). Внаслідок смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому майно. За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 32 на вул. Лесі Українки с. Річиця, Зарічненського району, Рівненської області та виписки з погосподарської книги № 2, особовий рахунок 02-01-51-1 Річицької сільської ради, власником будинку, що розташований за вказаною адресою, значиться спадкодавець [PERSON] (а.с.11-15, 10). 07 березня 2008 року секретарем Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області було посвідчено заповіт [PERSON], яким останній заповів усе своє майно позивачу [PERSON] (а.с.35). Таким чином, відповідно до заповіту від 07 березня 2008 року, який не змінений і не відмінений, позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою від 06 липня 2016 року державний нотаріус Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: с. Річиця, вул. Лесі Українки, 32 Зарічненського району, Рівненської області, з підстав відсутності правовстановлюючого документа на цей житловий будинок (а.с.34). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, відтак з відповідача на користь позивача слід присудити 551,20 грн. документально підтверджених судових витрат (а.с.1) На підставі ст.ст. 328, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved