Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

23 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON], [PERSON] про виселення. 05 листопада 2012 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON], [PERSON], третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська про виселення. 04 квітня 2013 року Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося до суду з зустрічним позовом до [PERSON] в її інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням 13 листопада 2014 року Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося до суду з уточненим зустрічним позовом до [PERSON] в її інтересах, та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], до [PERSON], треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 28 квітня 2015 року позовні вимоги за зустрічним позовом Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району до [PERSON] в її інтересах, та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO], до [PERSON], треті особи Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням були залишені без розгляду.. На обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що на підставі ордеру № 191 виданого 17 травня 1994 року Гвардійською квартирно-експлуатаційною частиною району, їй та членам її сімї надано право на вселення в житлове приміщення, квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначила. що вона та її сімя користувалася квартирою постійно, до 200 року, після чого у зимовий період вони тимчасово розміщувалися в квартирі батьків чоловіка, оскільки в квартирі були відсутні: водопровід, каналізація, централізоване опалення. В період 2000 року по 2012 рік вона не змогла потрапити до квартири, оскільки її самовільно зайняли відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Вона неодноразово зверталася до Гвардійської КЕЧ району з проханням відновити її права, але отримала відповідь за № 354 від 27.07.2012 року про те, що вселення відповідачів відбулося за її письмовою згодою. Враховуючи наведене, посилаючись на вимоги ст. 116 ЖК України, позивач [PERSON] просила суд висилити [PERSON] та [PERSON] з самовільно зайнятої ними квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов в повному обсязі, посилалася на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просила суд задовольнити вимоги. Представник відповідача - Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району в судовому засіданні позов не визнав, посилався на те, що Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що будинок за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Черкаське, вул. Дачна, будинок № 12 є чотирьохквартирним, вона зареєстрована в квартирі № 1. Влітку 2003 року вона зустріла [PERSON], яка зареєстрована в квартирі № 2, яка повідомила, що жити в квартирі не бажає, та надала їй дозвіл на вселення, домовилися усно, що оплата буду складати по 50 грн., крім того вона зробить ремонт, оскільки квартира була в незадовільному стані. З 2003 року вона платила обумовлену суму [PERSON], зробила ремонт. Позов не визнає, оскільки вселилася не самовільно, а з дозволу [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений. Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська в судове засідання не зявився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Згідно довідки Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району від 10.10.2012 року, в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], наймачем зазначеного житлового приміщення є [PERSON]. Згідно акту № 21 від 28 травня 2012 року, складеного комісією Черкаської селищної ради за участю представників Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 1997 року в квартирі розташованій за адресою: [ADDRESS] не проживали. На підставі статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так сторони та інші особи, які беруть участь у справі визнали та не оспорюють ті обставини, що в спірній квартирі з 2003 року проживають [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що проживає за адресою: [INFO], [PERSON] та [PERSON] знає як жителів смт Черкаське, [PERSON] прописана по вул. Дачна № 12, але тривалий час фактично проживає [INFO] в квартирі свекрові. Їй відомо, що в квартирі [PERSON] проживає [PERSON] Років десять тому, при ній [PERSON] передавала грошові кошти [PERSON] за квартиру, в наступному, неодноразово [PERSON] через неї передавала грошові кошти [PERSON] за найм квартири. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знає як жителів смт Черкаське, також, їй відомо, що [PERSON] зареєстрована [INFO], але з 1996 року вона в квартирі не проживає. Із слів [PERSON] відомо, що [PERSON] надала дозвіл на її проживання в квартирі, за що оплачувала кошти. У відповідності до статті 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На підставі статті 91 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Наймач може здати в піднайом частину жилого приміщення, а в разі тимчасового виїзду - все приміщення. Жиле приміщення здається в піднайом без зазначення строку або на визначений строк, у тому числі на період збереження цього приміщення за тимчасово відсутнім наймачем. Для здачі в піднайом жилого приміщення у квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, потрібна також згода цих наймачів та членів їх сімей, за винятком випадків здачі жилого приміщення в піднайом у зв'язку з тимчасовим виїздом всієї сім'ї. Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації. Судом встановлено, що фактично, між [PERSON] та [PERSON] усно був укладений договір піднайму спірного житлового приміщення, що підтверджується поясненнями свідків.. В той же час, суду не надано доказів того, що на вселення [PERSON] була надана згода членів сім'ї [PERSON], також встановлено, що договір піднайму між сторонами не був укладений в письмовій формі та не був зареєстрований у житлово-експлуатаційній організації - Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району. У відповідності до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як зазначалося вище, на обґрунтування вимог позивач [PERSON], як на підставу позову, посилалася на вимоги статті 116 ЖК України, та на ті підстави, що [PERSON] та [PERSON] вселилися в квартиру самоправно. У відповідності до ст. 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] надала дозвіл [PERSON] та членам її сім'ї дозвіл на вселення в спірне житлове приміщення, останні не можуть бути визнані такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, в звязку з чим, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed