Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

22.08.2017р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] селищної ради і [PERSON], посилаючись на те, що 18.07.2012р. в смт.Саврань, Одеської області, померла його мати [PERSON], після смерті якої залишився спадковий житловий будинок, розташований в смт.Саврань по вул.Байдукова, 18, Одеської області. Позивач вказує, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з тих підстав, що після смерті його матері між ним та його рідним сином [PERSON], який теж претендує на спадкове майно, виник конфлікт, в ході якого останній звертався до суду з позовом про усунення його від права на спадкування, у задоволенні якого рішенням Савранського районного суду Одеської області від 02.06.2016р. йому було відмовлено. Крім того, в ході цього конфлікту [PERSON] йому було завдано тілесних ушкоджень, внаслідок яких він тривалий час лікувався та проходив курс реабілітації, у звязку з чим від понесених затрат опинився у тяжкому матеріальному стані і не мав коштів для прийняття і оформлення спадщини у встановленому законом порядку. Також причиною його важкого фінансового становища є хвороба, що призвела до встановлення йому 2 групи інвалідності. З огляду на зазначене, позивач не зміг у визначений законом строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що змусило його звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини строком три місяці. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради в судове засідання не зявився, позовні вимоги визнав, на підтвердження чого надав суду відповідну заяву, справу просив розглянути без його участі (а.с.23, 35). Відповідач [PERSON]М та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, просять суд відмовити в його задоволенні у звязку зі спливом 18.01.2016р. строку позовної давності, про що подали до суду відповідну письмову заяву (а.с.24), на що позивач подав суду письмові пояснення щодо поважності причин пропуску строку (а.с.32-34), які аналогічні поясненням, зазначеним у його позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. 18.07.2012р. в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, у віці 63 років померла [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Одеської області видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД №291646 від 19.07.2012р. (а.с.10), яка по день смерті проживала сама (а.с.8). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Таким чином, 18.07.2012р. після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, яка складається із житлового будинку, розташованого за адресою смт.Саврань, вул.Байдукова, 18, Одеської області. Своє майно [PERSON] нікому не заповідала. У разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом відповідно до черговості спадкоємців (ч.2 ст.1223 ЦК України). Встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]; родинні стосунки між позивачем та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження позивача (а.с.6). Спадкоємців за заповітом, а також інших спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги за законом немає, також станом на день розгляду справи немає спадкоємців, які б прийняли спадщину, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.36). Відповідач [PERSON] є внуком спадкодавця та відповідно до положень ст.1265 ЦК України є спадкоємцем пятої черги за законом (а.с.25, 6, 13-15), якому в судовому порядку продовжено строк для прийняття спадщини (рішення Савранського районного суду від 24.10.2017р. по справі за є.у.н.с 512/328/16-ц, яке позивач оскаржує). Згідно зі ст.1268, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК в редакції на час відкриття спадщини). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, що містяться у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини; при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Посилання позивача на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, щодо виникнення конфлікту між ним та його сином [PERSON], в ході якого останній звертався до суду з позовом про усунення його від права на спадкування, а також те, що в ході цього конфлікту [PERSON] йому було завдано тілесних ушкоджень, внаслідок яких він тривалий час лікувався та проходив курс реабілітації, у звязку з чим від понесених затрат опинився у тяжкому матеріальному стані і не мав коштів для прийняття та оформлення спадщини у встановленому законом порядку не є такими поважними причинами у розумінні ч.1 ст.1272 ЦК України. З медичних документів позивача, які містяться в матеріалах справи (а.с.11, 12), вбачається, що він має хронічні захворювання, з вересня 1994 року він є інвалідом другої групи загального захворювання (а.с.16), але у строк, встановлений законом для прийняття спадщини, на стаціонарному лікуванні не перебував. З огляду на зазначене, позивачем не надано жодних доказів про наявність причин, повязаних з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, а відтак не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування позовної давності, згідно якої відповідач, посилаючись на вимоги ч.1 ст.1270 ЦК України, якими встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, та загальну позовну давність для цих правовідносин у три роки, вказує, що зважаючи на те, що [PERSON] померла 18.07.2012р., а шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 18.01.2013р., тому початок перебігу позовної давності обчислюється з наступного дня після закінчення строку для прийняття спадщини, тобто позивач повинен був звернутися до суду з вимогою визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, на протязі трьох років, починаючи з 19.01.2013р. (а.с.24). За змістом ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу до спірних правовідносин встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України). В силу ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що згідно ч.1 ст.1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи (спадкодавець померла 18.07.2012р.), а за правилами ч.1 ст.1270 цього Кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тому перебіг строку починається з 19.01.2013р., та приймаючи до уваги, що можливість предявлення позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, обмежується трьохрічним строком, тобто строк позовної давності для позивача закінчився 19.01.2016р., а позивач звернувся до суду з даною позовною заявою лише в серпні 2017 року, тобто після спливу строку позовної давності, і судом не встановлено обставин, передбачених ч.1 ст.263 та ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК України, для зупинення або переривання перебігу позовної давності, також не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності, та враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи подано заяву про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed