Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

22.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ЗДП «Кремнійполімер» про стягнення боргу по заробітній платі та середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, зазначивши, що з 30.10.2013 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом від 12.01.2015 року позивача було звільнено за п.1 ст.36 КЗпПУ за згодою сторін. В день звільнення підприємство відповідача не провело остаточний розрахунок із позивачем. З урахуванням порушень діючого законодавства України з боку ЗДП «Кремнійполімер», позивач просить стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 5166,98 грн. та середній заробіток за час затримки розрахункув розмірі 34909,68 грн. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, просила розглянути справу на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ЗДП «Кремнійполімер» з 30.10.2013 року, остання посада на підприємстві апаратник синтезу 4 розряду. Виходячи із розрахунку, виданого ЗДП «Кремнійполімер» позивачеві при звільненні, з червня 2014 року відповідач не виплачував позивачу заробітну плату. 12.01.2015 року [PERSON] звільнено за згодою сторін за п.1 ст. 36 КЗпП України, про що було видано наказ № 3 від 12.01.2015 року та внесено запис до трудової книжки під № 20. На день звільнення позивача, борг ЗДП «Кремнійполімер» по заробітній платі складав 5166,98 грн., що підтверджується довідкою № 150 від 21.06.2016 року. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Суд визнає бездіяльність відповідача, а саме не виплату заробітної плати, незаконною, такою що порушує конституційне право [PERSON] на своєчасне отримання винагороди за працю. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, який не перевищує 14 календарних днів. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що підлягають до сплати, проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що на час звільнення позивача відповідач не провів з ним розрахунок. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року розяснив, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно до довідки ЗДП «Кремнійполімер» № 156 від 30.06.2016 року, середньоденна заробітна плата позивача складала 104,52 грн., середньомісячне число робочих днів - 17. Суд погоджується з позовними вимогами щодо стягнення з відповідача, у зв'язку із затримкою розрахунку, середнього заробітку позивача за весь період затримки розрахунку по день винесення судового рішення, що становить 34909,68 грн. (334 днів*104,52 грн. = 34909,68 грн.). Аналізуючи позовні вимоги із існуючими доказами у сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, як законний та обґрунтований. На підставі викладеного,

Outcome: approved