Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

22.02.2018 року позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.12.2010 року [PERSON] отримав кредит у сумі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та«Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www/privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні договору сторони керувались ч.1\~ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач зобовязався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобовязань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6 на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобовязання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобовязаннями. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2. 2.1.1.4.6. договору клієнт має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 21.01.2018 року має заборгованість у розмірі 27595,23 грн., яка складається з: - 1955,44 грн. - заборгованість за кредитом; - 11466,84 грн.\~нараховано відсотків за користування кредитом; - 12382,70 грн.\~нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина); - 1290,25 грн.\~штраф (процентна складова). Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 27595,23 грн., та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, обґрунтовуючи тим, що при підписанні анкети-заяви, він не був ознайомлений з Умовами та Тарифами, вони не були підписані особисто відповідачем [PERSON] та останній не був ознайомлений з нарахуванням процентів та штрафних санкцій, строк дії картки не зазначений. Крім того просив у задоволенні позову відмовити та надав заяву про застосування строку позовної давності. Надав суду відзив на позов. Від представника позивача, 20.06.2018року на електрону адресу суду надійшла відповідь на відзив, де позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2010 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку, що складає між нею та банком Договір без номеру, без визначення кредитного ліміту. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і що останній має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, згідно Розрахунку заборгованості, наданому позивачем, станом на 21.01.2018 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 27595,23 грн., яка складається з: - 1955,44 грн. - заборгованість за кредитом; - 11466,84 грн.\~нараховано відсотків за користування кредитом; - 12382,70 грн.\~нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн.\~штраф (фіксована частина); - 1290,25 грн.\~штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови договору без номеру від 06.12.2010 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», розмір заборгованості підтверджений документально, але позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ, затверджених, сторонами, тобто ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по любому із грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів. Окрім того, Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» -«Універсальна, 30 днів пільгового періоду», передбачено застосування ПАТ КБ «ПриватБанк» пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21. 10. 2015 року у справі за №6-2003цс15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 25804 грн. 98 коп., без урахування заявлених до стягнення позивачем штрафів у загальній сумі 1790 грн. 25 коп., з метою недопущення покладення на боржника нових додаткових обовязків за неналежне виконання взятих на себе грошових зобовязань перед кредитором. Посилання відповідача, що він не був ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, суд вважає недоречним. Оскільки у заяві підписаній [PERSON] зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднання. Більш того, згідно заяви відповідач зобовязується самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Щодо застосування строку позовної давності, суд не знаходить підстав та зазначає наступне. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями ВСУ, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року по справі № 6-14цс14 та постанові від 18 червня 2014 року по справі № 6-61цс14. Згідно з довідкою про карти клієнта [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 06.12.2010 року, останній отримав карти № 4149437415825312, № 5168742336570175, зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2018 року, що підтверджується довідкою. Банком подано позовну заяву до суду 16.02.2018 року, тобто в межах строку позовної давності. Більш того згідно розрахунку заборгованості, випливає що останній платіж відповідачем був здійснений 28.12.2017 року, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. Крім того, згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762грн. 00 коп. На підставі викладено,\~ст. 61 Конституції України, ст.ст.\~526,\~527,\~611,\~612,\~623,\~625,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial