Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

23.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, який в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що від шлюбу із [PERSON] мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач припинив добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні, тому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, по 2000 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні заяви з підстав, наведених у ній. Відповідач та представник відповідача визнали позов частково. Просили суд визначити аліменти на утримання дітей у вигляді єдиної частки від заробітку у розмірі 1/3 частини доходу, зазначаючи, що відповідач є керівником ТОВ «АКТ Сервіс» та отримує заробітну плату, а тому його доходи не є мінливими та нерегулярними. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина та інші обставини, які мають істотне значення,. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Позивач просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, проте відповідно до довідки про заробітну плату № 1 від 19.12.2016 року [PERSON] з грудня 2015 року по листопад 2016 року щомісяця отримав заробітну плату, загальна сума якої за рік склала 29674 грн., тому у суду немає підстав вважати, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а відповідно вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від заробітку відповідача. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, позивач у позові, а представник позивача у судовому засіданні посилаються на те, що крім заробітної плати відповідач ще має інші доходи, а саме від оренди автомобіля, від встановлення та продажу кондиціонерів, холодильного обладнання, крім того, зазначали, що доходи ТОВ «АКТ Сервіс» значно більші, відповідно, і відповідач отримує, крім заробітної плати, яку сам собі встановив, інші прибутки, а тому його доходи є нерегулярні та мінливі. Проте, такі твердження є хибними. Отримання відповідачем, крім заробітної плати, інших доходів з інших джерел не є свідченням його нерегулярного або мінливого доходу, а навпаки. При визначенні аліментів у частці враховуються всі види заробітку (доходу), а не лише заробітна плата. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, так суд враховує матеріальний стан відповідача та той факт, що на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей не має. З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд приходить до висновку, що в цій частині позов законний, але підлягає задоволенню частково, так, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], починаючи з 23.11.2016 року до повноліття [PERSON], [INFO] і вважає, що саме такий розмір аліментів, не перевищуватиме можливостей відповідача сплачувати аліменти. Крім того, позивач у позові обґрунтовує та надає докази, які стосуються додаткових витрат на розвиток здібностей дітей та витрат, повязаних із хворобою дітей, але окремих вимог про стягнення на підставі ст. 185 СК України таких витрат не заявляє, тому суд не може їх приймати до уваги. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проте, це не позбавляє права позивача в подальшому звернутися з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дітей, як не позбавляє права позивача у випадках, передбачених СК України, звернутися із позовом про зміну розміру аліментів. Оскільки позивач по даній категорії справ звільняється від сплати судового збору при подачі позову, то такий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у сумі 551,20 грн.

Outcome: partial