Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

23.01.2020 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. , починаючи з серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 03 вересня 2015 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі № 641/7820/15-ц було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . З серпня 2014 року і до цього часу неповнолітній син проживає разом із позивачкою, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В цій квартирі також обладнана кімната для дитини, щоб він мав здоровий сон, умови для навчання та повноцінного розвитку. На даний час позивачка самостійно сплачує усі витрати, пов`язані з забезпеченням дитини, а саме: придбання для нього необхідних речей, оплачує позашкільні додаткові заняття, відвозить сина на лікування до лікарів, самостійно забезпечує дитину всім необхідним для життя - від їжі до відпочинку та оздоровлення. Позивачка у повному обсязі сама намагається створити всі необхідні умови для любові і моральної забезпеченості, але у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, значним подорожчанням товарів першої необхідності позивачу складно власноруч матеріально забезпечити гідний розвиток синові. Відповідач матеріальної допомоги на дитину в добровільному порядку не надає, вихованням сина не займається, є працездатним, неофіційно працює, проте отримує значний дохід, оскільки є фізичною особою підприємцем. Ухвалою суду від 24 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи. 05 травня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ,що доводи, на які посилається позивач в позовній заяві є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, а тому задоволенню не підлягають. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивачем не надано даних про реєстрацію місця проживання дитини, також, позивачем не надано доказів про вжиття досудового урегулювання, позивачем не надано доказів про ухилення відповідача від сплати аліментів, не дано доказів про скрутне матеріальне становище, не дано доказів про небажання відповідача надавати сину матеріальну допомогу, та про те, що він не виховує сина. Щодо доводів позивача, що відповідач матеріальної допомоги на дитину в добровільному порядку не надає, зазначив наступне, що ним сплачувалися аліменти в добровільному порядку, а саме: за 2015р було сплачено -14640 грн.; в 2016 р. було сплачено-28482 грн.; в 2017 році було сплачено-19448 грн.; в 2018 році було сплачено 14400 грн.;в 2019 році було сплачено 15104 грн.; в 2020 р. за чотири місця було сплачено 6000 грн. Окрім цих виплат відповідач купував продукти харчування, ліки, одежу, взуття, іграшки дитині, оскільки позивач не працювала тай і досі не працює. Також зазначив, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, також допомагає матеріально своєму брату та його дружині, які є інвалідами по загальному захворюванню. Згідно податкової декларації в 2019 році його річний дохід складав 74 772 грн., середньо місячний дохід 6 231 грн., а ј частина його місячного доходу складає 1557 грн., тобто позивачка просить стягнути з нього 3000 грн. на місяць, що фактично складає половину його середньомісячного доходу. Згідно банківських переказів на картку [PERSON] ним було перераховано аліменти на утримання дитини: 2015рік -14640 грн.; 2016 рік -28482 грн.; 2017 рік-19448 грн.; 2018 рік 14400 грн.; 2019 рік - 15104 грн.; за чотири місця 2020 року - 6000 грн. Сума сплачених аліментів за період з 01.01.2015р. по31.04.2020 р. складає 98 074 грн., а сума його доходу за період з 01.01.2015р. по31.04.2020 р. складає 93 286 грн. 10 коп. Вимоги позивачки про стягнення аліментів з серпня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки аліменти в даному випадку у разі винесення рішення по справі, повинні стягуватися з дня набрання чинності рішенням суду, і враховуючи, що аліменти були визначені за домовленістю між батьками дитини і змінилася вимога лише про розмір аліментів, тому положення ст. 191 СК України не можуть бути застосовані. Позивачка отримувала аліменти за домовленістю у розмірі 1500 грн. на місяць та за весь минулий час не ставила питання про збільшення розміру аліментів. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що остання вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Щодо доводів позивача, що остання самостійно сплачує всі витрати пов`язані з забезпеченням дитини, а саме придбання необхідних речей, оплачує позашкільні додаткові заняття, відвозить сина на лікування до лікарів, самостійно забезпечує дитину всім необхідним для життя від їжі до відпочинку, не відповідає дійсності, оскільки окрім аліментів відповідач сплачував перебування дитини у дошкільному навчальному закладі, купував дитячі речі, взуття, іграшки, фрукти, ліки, до першого вересня передав дитині рюкзак з шкільними речами. Позивач на підтвердження наявності додаткових витрат на утримання дитини не надає до суду ніяких доказів та не ставить питання про їх стягнення, хоча посилається на них у позові. Щодо доводів позивача про те, що відповідач не займається вихованням дитини, не відповідають дійсності, оскільки сама позивачка перешкоджає відповідачу в спілкування, вихованні з його сином. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 605 від 07.10.2015 року встановлено порядок участі відповідача у вихованні дитини. Незважаючи на встановлений рішенням порядок участі відповідача у вихованні сина [PERSON] фактично з самого моменту розлучення у відповідача з позивачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, створювалися штучні перешкоди зі сторони [PERSON] , що призвели до неможливості нормального спілкування із сином. Весь цей час позивач намагався налагодити нормальний зв`язок із дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, гармонічно розвивати його здібності та забезпечувати його всім необхідним для всебічного розвитку та становлення. 19.04.2018 року відповідач звернувся до служби у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з приводу проведення профілактичної бесіди з [PERSON] щодо усунення перешкод в можливості його спілкування з сином. У відповіді Слобідського району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 16.05.2018 р., №04-24/734-18 зазначено, що [PERSON] не заперечує проти спілкування відповідача з сином тільки у визначений рішенням час, а також в інші невстановлені часи у її присутності. Свою обіцянку щодо можливості спілкування не виконала,у зв`язку з чим він звернувся до суду та рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.05.2019 року по справі 641/544/18 було вирішено встановити порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] ,а саме перша, третя суботи з 10.00 до 12.00; друга, четверта неділя місяця з 16.00 до 18.00, щосереди з 16.00до 18.00 у присутності матері [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 21.08.2019 року по справі 641/544/18 рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було змінено та виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення фразу «у присутності матері [PERSON] »,в іншій частини рішення суду залишено без змін. Однак і після набрання рішення законної сили, [PERSON] продовжує перешкоджати відповідачу в участі виховання дитини. Так, при зверненні відповідача до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області з виконавчим листом № 641/544/18, виданий 10.10.2019 р., [PERSON] в добровільному порядку рішення суду не виконувала, тому зустріч з дитиною відбувалася в приступності державного виконавця та адвокатів адвокатського об`єднання «Ястребова і партнери», при цьому перша зустріч пройшла спокійно. Наступна зустріч також відбувалася в приступності державного виконавця та адвокатів адвокатського об`єднання «Ястребова і партнери» та у присутності колишньої тещі, яка при його появі стала чинити галас. Надалі, під різними приводами позивачка продовжує чинити йому перепони у відвідуванні сина . Щодо неможливості позивача власноруч матеріально забезпечити гідний розвиток сина у зв`язку з скрутним матеріальним становищем зазначив, що позивачем не надано доказів про одержані доходи про її заробітну плату, про скрутний матеріальний стан. Щодо посилань позивачки щодо його значного доходу зазначив, що відповідно до довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 29.04.2020 р., згідно з наданими деклараціями про майновий стан та доходи ФОП [PERSON] , діяльність здійснюється з 01.06.1999 р. на загальній системі оподаткування чистий дохід складає:за 2014 р.-20372.84 грн.; за 2015 р.-59835.72 грн.; за 2016 р.-32164.00 грн.; за 2017 р.-115995.21 грн.; за 2018 р.-90477.48 грн.; за 2019 р.-74672.00 грн. 05 травня 2020 року до суду надійшли пояснення відповідача, яких відповідач надав аналогічні пояснення, які викладені у відзові на позов. Одночасно з поясненнями відповідач подав до суду клопотання про забезпечення судових витрат та просив суд зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок грошову суму у розмірі 10 000 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи. Ухвалою суду від 15 травня 2020 року після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була прийнята до провадження судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Колодяжної І.М., призначена до судового засідання та в цей же день копія ухвали направлена учасникам справи. 07 липня 2020 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення документів, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу до матеріалів справи. 29 вересня 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено . 21 грудня 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено . 28 січня 2021 року ухвалами суду виправлено описки в ухвалах від 15 травня 2020 року , 29 вересня 2020 року та 21 грудня 2020 року . 28 січня 2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду. 25 лютого 2021 року ухвалою суду заява представника позивача про витребування доказів задоволена. В судовому засіданні позивач та її представник в повному обсязі підтримали позовні вимоги посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В подальшому представник позивача до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача у судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити, в подальшому в судове засідання не з,явилася. Відповідач в судове засідання не з,явився, 15.04.2021 року подав до суду заяву про перенесення розгляду справи у зв,язку з тяжким захворюванням , однак доказів, які б підтверджували зазначені обставини до суду не надав. Окрім того , в судовому засіданні від 28.09.2021 року судом ухвалено проведення судового розгляду за відсутності відповідача. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи , дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] . 03.09.2015 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем [PERSON] . Згідно банківських переказів відповідач перераховував аліменти на утримання дитини [PERSON] : в 2015році -14640 грн.; в 2016 році -28482 грн.; в 2017 році-19448 грн.; в 2018 році 14400 грн.;в 2019 році - 15104 грн.; за чотири місця 2020 року - 6000 грн. на картку [PERSON] . Відповідно до довідки Східного управління ГУ ДПС у Харківській області від 29.04.2020 р., згідно з наданими деклараціями про майновий стан та доходи ФОП [PERSON] , діяльність здійснюється з 01.06.1999 р. на загальній системі оподаткування чистий дохід [PERSON] складав:за 2014 р.-20372,84 грн.; за 2015 р.-59835,72 грн.; за 2016 р.-32164,00 грн.; за 2017 р.-115995,21 грн.; за 2018 р.-90477,48 грн.; за 2019 р.-74672,00 грн. Відповідно до довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року інформація про доходи [PERSON] відсутня. З довідки Харківської гімназії № 82 вбачається, що [PERSON] , 29.09.2012 року навчається в 1-Д класі Харківської гімназії № 82 Харківської міської ради Харківської області. 1 вересня 2019/2020 навчального року його батько [PERSON] , один раз відвідав гімназію та познайомився з класним керівником, але батьківські збори та інші шкільні заходи за участю батьків не відвідував. Питаннями виховання та навчання [PERSON] опікується мати. З довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебував на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча поліклініка №1» Харківської міської ради з 06.10.2012р. по 23.02.2013 р. та з 24.02 по теперішній час. [PERSON] , [INFO] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невролога - дитячого з діагнозом: мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперзбудливості, гостра реакція на стрес. Станом здоров`я дитини та забезпеченням її належного догляду опікується мати [PERSON] , рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 березня 2016 року розподілено у рівних частках між [PERSON] та [PERSON] зобов`язання за договором позики, укладеного 11 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Нескородовою Ольгою Анатоліївною за реєстровим № 991. Як вбачається з постанови Харківського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року встановлено порядок участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме перша, третя субота з 10.00 до 12.00; друга четверта неділя місяця з 16.00 до 18.00, щосереди з 16.00 до 18.00 у присутності матері, [PERSON] .Постановою Харківського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 травня 2019 року змінено : виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення фразу «у присутності матері [PERSON] ». В іншій частині рішення сулу залишено без змін. Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 21.10.2020 року наданої на виконання ухвали суду від 29.09.2020 року на ім,я [PERSON] зареєстрований автомобіль Кіа , державний номерний знак [NUMBER] . Згідно відповіді Головного управління ДПС в Харківській області від 04.11.2020 року наданої на виконання ухвали суду від 29.09.2020 року та 25.02.2021 року фізична особа - підприємець [PERSON] з 01.01.2017 року по теперішній час здійснює підприємницьку діяльність , обсяг його доходу склав за 2017 рік 115995,21 грн., за 2018 рік 90477,48 грн., за 2019 рік - 74672 грн. , за 2020 рік- 165895 грн. Згідно характеристики Харківської гімназії № 82 відносно [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини займається мати [PERSON] ,яка цікавиться навчанням та вихованням хлопчика. З листа Харківської гімназії № 82 вбачається, що дитину [PERSON] приводить до школи мати [PERSON] . Дитина навчається на низькому рівні . [PERSON] цікавиться поведінкою і навчанням [PERSON] , але проводячи виховну роботу зі своїм сином щодо навчання і поведінки , зміни майже не відбуваються . [PERSON] відвідує батьківські збори і шкільні заходи. Практичний шкільний психолог виявив у дитини проблеми , щодо готовності до школи та його поведінки . Декілька разів [PERSON] приводила свого сина на індивідуальні заняття з психологом. У [PERSON] були конфліктні ситуації з класним керівником . [PERSON] приходив на початку навчального року в першому класі , знайомився з вчителем. У другому класі відвідував вчителя і дзвонив цікавився поведінкою , навчанням сина , його присутністю на заняттях . Згідно акту обстеження житлово- побутових умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , санітарні умови квартири [ADDRESS] задовільні . Дитина має місце для навчання , відпочинку . Окреме спальне місце , необхідні меблі та обладнання . Дитина забезпечена достатньо їжою , одягом , взуттям. Стан речей новий . Є всі шкільні приладдя. З довідки Центру апаратної нейромодуляції лікаря [PERSON] від 28.12.2020 року дитина [PERSON] у супроводі матері , за її добровільної інформованої зголи з 19 жовтня 2020 року по 14 грудня 2020 року відвідував дитячого лікаря - психіатра з приводу розладу мови , шкільних навичок та поведінки . З надання допомоги сплачувала мати байбак К.Р. Згідно довідки ФОП [PERSON] дитина [PERSON] , [INFO] з 22.09.2020 року відвідує дитячий клуб «Смайлик» , приводить та забирає дитину [PERSON] , остання й сплачує за заняття , а саме: за вересень 300 грн, жовтень 850 +600 грн., листопад 600 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності зі ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачем по даній справі згоди на виконання обов`язків по утриманню дітей не досягнуто. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином , суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі підлягають задоволенню частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісяця, до повноліття дитини , або зміни матеріального становища сторін, з дня пред,явлення позову до суду , а саме з 23 січня 2020 року , а не з серпня 2014 року ,як це передбачено ст. 191 ч. 1 ЦПК України. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial