Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме м'якої частини «Миробель», шафи «Камила», холодильника «Samsung», тумбочки під телевізор «Атлас», посилаючись на те, що зазначені речі належать їй на праві власності, оскільки вона їх купила на власні кошти та дала в тимчасове користування синові, який проживав з відповідачем - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а після розірвання шлюбу відповідач дані речі так і незаконно утримує у себе, відмовляючись повернути. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, вказавши, що дійсно означені речі належать позивачу і знаходяться у неї, проте холодильник «Samsung» вони купували на ринку разом із позивачем на кошти, які подарував брат позивача - позивачу [PERSON], однак зазначила, що кошти були подаровані на весілля. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 387 даного Кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.19 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] придбала згідно товарного чеку від 18.07.2008 року шафу «Камила», згідно товарного чеку від 07.09.2007 року м'яку частину «Миробель», а згідно товарного чеку від 14.09.2007 року тумбочку під телевізор «Атлас». (а.с. 18). На даний час дані речі перебувають у квартирі відповідача [PERSON] за адресою : [ADDRESS], яка не заперечила даного факту та підтвердила, що означені речі позивач надала у тимчасове користування. Дані факти підтверджуються: копіями товарних чеків (а.с. 18), письмовими поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що означені речі позивач [PERSON] дала у користування, доки не куплять своїх, а холодильник «Samsung», позивач [PERSON] купила на ринку за кошти, які їй дав брат, при покупці був присутній він з дружиною, зазначив, що холодильник також надали в користування. Враховуючи викладене, суд вважає що позивачем доведено належність саме їй м'якої частини «Миробель», шафи «Камила», холодильника «Samsung», тумбочки під телевізор «Атлас», напротивагу цьому, відповідачем не доведено факту належності їй на праві власності чи на іншому речовому праві холодильника «Samsung», чи того, що кошти, які були подаровані позивачу і за які було придбано даний холодильний, були подарунком саме на весілля - подружжю, а тому суд дійшов вірного висновку про зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] означені речі. Судові витрати по справі стягуються з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved