Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

22 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжується навчатися, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дати звернення з позовом до суду і до закінчення навчального закладу, але не більше ніж до 23 років. В обґрунтування цих вимог вказувала, що відповідач [PERSON] є її батьком. Відповідач проживає окремо, ніякої матеріальної допомоги не надає. З 01 вересня 2015 року вона навчається у Миколаївському професійному промисловому ліцеї на денній формі, а тому позбавлена можливості працевлаштуватися. Оскільки, особистих доходів вона не має, проживає з матірю та перебуває на її утриманні, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи на підставі наданих письмових доказів, свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив про розгляд справи в письмовому провадженні. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів у спрощеному позовному проваджені, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 070730 (а.с. 6). Позивачка, як вбачається з довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 30.11.2017 року, проживає за адресою: [INFO] разом із матірю [PERSON], на утриманні якої перебуває (а.с. 7). [PERSON] продовжує навчання з 2015 року з терміном завершення в 2018 році в Миколаївському професійному промисловому ліцеї (а.с. 8). Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу. \~Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім цього, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження Зважаючи на те, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчання, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, та враховуючи визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, інших утриманців не має, а доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач суду не надав, тому розмір аліментів, вказаний позивачем - 1/4 частини заробітної плати (доходу) відповідача є розумним, достатнім і відповідатиме інтересам сторін. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved