Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

23 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві та у судовому засіданні на те, що вона з відповідачем одружена з 27.04.2002 р., від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також, зазначивши, що на протязі 7 останніх років між сторонами по справі сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до неможливості співіснування. На теперішній час припинені подружні стосунки та ведення спільного господарства, з цього часу шлюбно-сімейні стосунки між ними не поновлювались, зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливе, тому просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь судові витрати за сплату судового збору (а.с. 2-3). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, не заперечував наявність своєї вину в розпаді сімїҐ, та просив шлюб розірвати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 квітня 2002 року, шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур - Ніжньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 243, від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження та копіями свідоцтв про народження дітей, наявними в матеріалах справи. (а.с. 14 - 17). Також у судовому засіданні судом встановлено, що з січня 2015 року між сторонами по даній справі були припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства, з цього часу сторони не поновлювали подружні стосунки, зберігати сім`ю сторони не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, дані обставини підтверджуються поясненнями сторін у судовому засіданні. Згідно ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі припинені з січня 2015 року, та з цього часу відносини між сторонами по справі не поновлювались, сторони наполягають на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажають й вважають, що це не можливо, суд приходить до висновку про те, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому шлюб між сторонами по даній справі підлягає розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 487 грн.20 коп., які підтверджені квитанцією (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved