Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

22.12.2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] до відповідача [PERSON], в якій позивачі просять: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 75 976, 80 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 5 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року у розмірі 557,78 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 12 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 2132, 79 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, спричинену внаслідок ДТП від 19.06.2016 року, у розмірі 15 000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що 19.06.2016 року близько 11-30 години сталася дорожньо-транспортна подія, в якій [PERSON], керуючи автомобілем Volkswagen Тоuаureg, державний знак [NUMBER], на підїзній дорозі до міжнародного аеропорту в районі повороту до санаторія «Роща» з явними ознаками алкогольного спяніння, не переконався, що здійснення маневру буде безпечним, здійснив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Під час зіткнення, в автомобілі Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], знаходилися два пасажири: [PERSON], [PERSON], які отримали легкі тілесні ушкодження. Вина [PERSON] ним визнається повністю, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року. При цьому в позові зазначено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про держану реєстрацію транспортного засобу від 26.08.2003 року. Внаслідок вказаного ДТП, [PERSON] спричинена матеріальна шкода через ушкодження належного йому транспортного засобу, у звязку з чим він звернувся до Харківського НДІСЕ їм. Засл. проф. [PERSON] для визначення розміру матеріального збитку автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] в результаті ДТП від 19.06.2016 року. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 727 від 08.11.2017 року величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] в результаті ДТП від 19.06.2016 року приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 75\~976, 80 грн. і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] Пасажирам [PERSON] та [PERSON], які отримали легкі тілесні ушкодження також була завдана матеріальна шкода у вигляді шкоди здоровю та ними було понесені витрати на лікування, а саме [PERSON] понесені витрати на лікування у розмірі 557,78 грн., [PERSON] понесені витрати на лікування у розмірі 2132, 79 грн., які також підлягають відшкодування відповідачем. Крім того, [PERSON] даним ДТП і пошкодженням у ДТП належного йому автомобілю заподіяна моральна шкода, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, пережитому при ДТП, у суттєвому погіршенні стану майна, яке на тривалий час виключало можливість його використання за призначенням, у тих негативних наслідках, що настали для позивача, у побутових незручностях, у тому, що позивач був обмежений у пересуванні через відсутність власного автомобіля і можливості ним користуватись за призначенням як засобом проїзду і перевезення, що потребувало від нього додаткових і суттєвих зусиль для організації звичайного способу життя. Отже, розмір моральної шкоди, яку [PERSON] зазнав у звязку із пошкодженням його транспортного засобу, він оцінює у розмірі 5 000 гривень, які просить стягнути з відповідача. Внаслідок ДТП 19.06.2016 року [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана лобної області справа. Пошкодження зв'язок правого колінного суглоба. Забій мяких тканин, ссадини. Внаслідок зазнаних тілесних ушкоджень, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні, витрачав на це грошові кошти, відчував себе в безпорадному стані, відчував незручності і в переживав негативні емоції, що негативно сказалися на його психоемоційному стані. Отже, розмір моральної шкоди, яку [PERSON] зазнав у звязку із ушкодженням його здоров`я, він оцінює в розмірі 12 000 гривень. Внаслідок ДТП від 19.06.2016 року [PERSON] були спричинені легкі тілесні ушкодження: ЗЧМТ, струс головного мозку, численні забійні рани надбровної області зліва та справа, скулової області зліва. Забій мяких тканин обличчя, підшкірні гематоми. Перелом кісток носу без зміщення. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя. В подальшому [PERSON] був вимушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування [PERSON] почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування. В період стаціонарного лікування він потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін, а саме: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Отже, розмір моральної шкоди яку [PERSON] зазнав у звязку із ушкодженням його здоров`я, він оцінює у розмірі 15 000 гривень. У звязку з викладеним ,позивачі змушені були звернутися до суду з даним позовом. 16.01.2018 року позовна заява ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, яка призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~11.04.2018\~року підготовче\~провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~до [PERSON]\~про відшкодування\~шкоди внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не зявились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивачі та їх представник подали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не зявився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у звязку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Постановою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.08.2017 року відносно [PERSON] за ст. 124, ст. 130 ч.1 КУпАП закрито провадження по справі у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. При цьому у вказаній постанові встановлено, що 19.06.2016 року близько 11-30 годин [PERSON], керуючи автомобілем Volkswagen Тоuаureg, державний знак [NUMBER], на підїзній дорозі до міжнародного аеропорту в районі повороту до санаторія «Роща» з явними ознаками алкогольного спяніння, не переконався, що здійснення маневру буде безпечним, здійснив маневр ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], від чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] пройшов медичний огляд в Обласному наркологічному диспансері, згідно висновку №1458 від 19.06.2017 року знаходився в стані алкогольного спяніння. Також в постанові зазначено, що крім повного визнання своєї провини, факт вчинення адміністративних правопорушень підтверджується також протоколами про адміністративні правопорушення БР №027247 від 05.07.2017 р.; БР №026179 від 05.07.2017 р., які були складені компетентною особою, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, поясненнями свідків, постановою про закриття кримінального провадження від 31.05.2017 року, протоколом огляду місця події від 19.06.2016 року, висновками експертів. У звязку з чим суд вважав доведеним наявність в діянні [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та 124 КУпАП. Зазначене підтверджено копією відповідної постанови (а.с.6) Позивач [PERSON] є власником автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС №680147, виданого 26.08.2003 року (а.с.7). Відповідно до копії висновку судової автотоварознавчої експертизи Харківського НДІСЕ їм. Засл. проф. [PERSON] за № 727 від 08.11.2017 року (за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за №12016220000000684), величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], пошкодженого при ДТП (19.06.2016), приймається у розмірі ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження та становить: 75\~976, 80 грн. (а.с. 8-15). Судом досліджено також матеріали адміністративної справи №639/4076/17 провадження №3/639/1576/17, №3/639/1577/17 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. З матеріалів адміністративної справи вбачається, що під час зіткнення в автомобілі Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], знаходилися два пасажири: [PERSON], [PERSON], які отримали легкі тілесні ушкодження і були доставлені до ХМКЛШМНД ім. О.І. Мещанінова. В матеріалах адміністративної справи також містяться відповідні висновки судово-медичних експертиз. Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 776-А/16 від 06.07.2016 року, № 909-А/16 від 27.07.2016 року та № 1174-А/16 від 26.10.2016 року у [PERSON] мали місце наступні ушкодження: травма голови у формі ЗЧМТ, струс головного мозку, закритого перелому кісток носа без істотного зміщення, множинних забитих ран надбрівної області зліва і справа, виличної області зліва, синці обличчя; травми шиї у вигляді ротаційного підвивиху першого шийного хребця вправо. По ступеню тяжкості вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Мається причинно-наслідковий зв'язок між тілесними ушкодженнями і дорожньо-транспортною подією від 19.06.2016 року. Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 779-А/16 від 01.07.2016 року, № 1175-А/16 від 20.10.2016 року та № 494-КЕ/2016 від 28.03.2017 року у [PERSON] мали місце наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю забійної рани в лобній ділянці голови праворуч з переходом її на верхню повіку правого ока; множинні садна на правій гомілці, правій кисті та за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Мається причинно-наслідковий зв'язок між тілесними ушкодженнями і дорожньо-транспортною подією від 19.06.2016 року. З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого 1-е н/х отд. №18206 вбачається, що [PERSON], [INFO], перебував у стаціонарі КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» з 19.06.2016 року по 27.06.2016 року з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лобної області з права. Пошкодження зв'язок правого колінного суглоба. Забій мяких тканин, садна правого колінного суглобу. ГБ-2 ст. Витрати [PERSON] на лікування в розмірі 557, 78 грн. підтверджуються відповідними чеками (а.с.16-18). З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого 1-е н/х отд. №18220 вбачається, що [PERSON], [INFO], перебував у стаціонарі КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. [PERSON]» з 19.06.2016 року по 27.06.2016 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, численні забійні рани надбрівної області зліва та справа, скулової області зліва. Забій мяких тканин обличчя, підшкірні гематоми. Перелом кісток носу без зміщення. Витрати [PERSON] на лікування підтверджуються відповідними чеками (а.с.19-22). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Щодо майнової шкоди, то за своєю правовою природою зобовязання з відшкодування шкоди, завданої ДТП є деліктним зобовязанням.\~Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 (далі Постанова), передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної\~небезпеки, суди повинні керуватися положеннями ст.\~1166,\~1187 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або\~утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи зі змісту п. 4 вищезазначеної Постанови, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до п. 11 вищевказаної Постанови, зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи. З моменту, коли сталася ДТП у позивачів виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди. Аналогічні правові позиції висловлені\~колегіями суддів Верховного Суду України у постановах від 11.11.2015 року по справі №6-309цс15 та від 14.09.2016 року по справі №6-725цс16, відповідно до яких зазначено, що\~право вимоги як до безпосереднього заподіювача шкоди виникає з моменту, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача і йому завдано шкоди. Щодо моральної шкоди, то за ч. 1 ст. 1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за\~\~ відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст. 1167 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме винний водій. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~від 31.03.1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку\~\~між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну\~\~йому шкоду\~\~та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В судовому засіданні на підставі досліджених письмових доказів позивачами доведено спричинення матеріальної шкоди відповідачем [PERSON] внаслідок ДТП, що сталося 19.06.2016 року з вини [PERSON], [PERSON] в розмірі 75976, 80 грн. у звязку з пошкодженням належного йому автомобіля, а також [PERSON] у розмірі 557,78 грн. та [PERSON] у розмірі 2132, 79 грн. - у звязку з лікуванням через отримані травми в результаті ДТП.. Також, зважаючи на обставини ДТП, характер пошкодження автомобілю, що виключав можливість його експлуатації, суд вважає доведеним спричинення власнику автомобіля [PERSON] моральної шкоди, повязаної з вибуттям з користування транспортного засобу та необхідності його ремонту, яка співмірно оцінена позивачем у розмірі 5000 грн. При цьому, враховуючи характер та тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених в результаті ДТП 19.06.2016 року відповідачем позивачам [PERSON] та [PERSON], суд вважає доведеним в судовому засіданні спричинення їм моральної шкоди, яку співмірно оцінено позивачами в розмірі 12000 грн. та 15000 грн. відповідно, у звязку з моральними стражданнями, які зазнали позивачі за обставин, викладених в позові. Враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі у своїй позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, при цьому відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов з відповідними запереченнями та доказами не надав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Задовольняючи позов в повному обсязі на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір за майнову вимогу 786, 67 грн. та за немайнову вимогу в розмірі 640 грн., встановлені Законом України «Про судовий збір» на день звернення з позовом 22.12.2017 року. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачів сплачений ними при зверненні з позовом судовий збір в розмірі 809, 77 грн., крім того з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 653, 10 грн., який не сплачувався позивачами при зверненні з позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved