Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

23.10.2018 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та КП «Керуючої Компанії з обслуговування фонду Солом`янського району м. Києва», в якому просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 19,4 кв.м.; у користуванні відповідача залишити житлову кімнату, площею 11,7 кв.м. разом з балконом 0,8 м.кв., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру; у загальному користуванні залишити: кухню - 8,8 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., ванну кімнату - 3,2 кв.м., коридор - 4,2; 3,7 кв.м. Також, позивач просить зобов`язати КП «Керуючої Компанії з обслуговування фонду Солом`янського району м. Києва» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло №290 від 22.02.2001. Власником іншої Ѕ частини квартири є відповідач [PERSON] . Також, позивач зазначає, що згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 05.03.2001, квартира є двокімнатною, розташованою на 2-му поверсі 5-поверхового будинку та складається з двох ізольованих кімнат житловою площею 31,1 кв.м., у тому числі: 1-ша кімната - 19,4 кв., 2-га кімната - 11,7 кв. м., кухні площею 8,8 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м., ванної кімнати площею 3,2 кв.м., коридору площею 4,2; 3,7 кв.м., вбудованого приміщення площею 0,5 кв.м., та балкону площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири 53,3 кв.м. Крім того, позивач вказує, що Ѕ частина квартири, що належить їй, буде складати 15,55 кв.м. житлової площі, що в натурі буде приблизно відповідати площі кімнати у 11,7 кв.м., а тому вважає, що якщо кімната площею 11,7 кв.м. разом з балконом площею 0,8 м.кв. залишиться у користуванні відповідача, то буде максимально відповідати її частці в праві власності на квартиру. Позивач посилається на те, що відповідач, будучи співвласником квартири, перешкоджає позивачу у вільному користуванні та розпорядженні майном та сплатою комунальних послуг. Враховуючи вищевикладене, просили позов задовольнити. 23.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 25.10.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 15.11.2018 позивачем подано заяву на усунення недоліків. Ухвалою суду від 20.11.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 01.03.2019 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 07.10.2019 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог в частині виділення житлової кімнати площею 11,7 кв.м. у користування позивача, а саме просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 11,7 кв.м. разом з балконом 0,8 м.кв., що максимально відповідає її частці в праві власності на квартиру; у користуванні відповідача залишити житлову кімнату площею 19,4 кв.м.; у загальному користуванні залишити: кухню - 8,8 кв.м., вбиральню - 1,0 кв.м., ванну кімнату - 3,2 кв.м., коридор - 4,2; 3,7 кв.м. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Відповідач КП «Керуючої Компанії з обслуговування фонду Солом`янського району м. Києва» в судове засідання не з`явилося, від представника надійшла заява про слухання справи у відсутність відповідача та прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 22.02.2001, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях (а.с.4). З даних свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові від 17.05.2002р. вбачається, що [PERSON] перемінила прізвище на « [PERSON] », про що зроблено запис за №59 (а.с. 6). З даних свідоцтва про шлюб від 03.12.2005 встановлено, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Встановлено, та не заперечується відповідачем по справі [PERSON] , що Ѕ частина спірної квартири належить їй та 1/2 частина квартири позивачу [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складається з 2-х кімнат, загальною площею - 53,3 кв.м., житловою площею - 31,1 кв.м., у тому числі: 1-а кімната - 19,4 кв.м., 2- а кімната - 11,7 кв.м., кухні - 8,8 кв.м., ванної кімнати - 3,2 кв.м., вбиральні - 1,0 кв.м., коридору - 4,2; 3,7 кв.м. Квартира обладнана балконом - 0,8 кв.м. (а.с.5). Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільний майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК (5464-10) суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Зважаючи на те, що спільна квартира складається з двох кімнат, приймаючи до уваги порядок користування , який склався між сторонами, суд вбачає за можливе виділити житлову кімнату площею 11,7 м.кв. з балконом у користування [PERSON] , а житлову кімнату площею 19,4 м.кв. залишити у користуванні [PERSON] Кухню площею 8,8 м.кв., ванну кімнату площею 3,2 м.кв., вбиральню площею 1,0 м. кв., коридор площею 4, 2; 3, 7 м.кв. - залишити в загальному користуванні сторін. За таких обставин та враховуючи те, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивача та відповідача можливо, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Також суд враховує те, що вирішення спору між сторонами у вказаний вище спосіб є доцільним, виходячи з правовідносин, які склалися між сторонами. Що ж стосується заявлених [PERSON] позовних вимог до КП «Керуючої Компанії з обслуговування фонду Солом`янського району м. Києва» про зобов`язання розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в спірну квартиру, то вони не підлягають задоволенню, оскільки це підприємство не є постачальником усіх комунальних послуг, які отримують власники спірної квартири, а тому не може розподіляти особові рахунки між власниками щодо всіх послуг. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача та позивача на користь держави підлягає стягненню сума судового в розмірі 352,40 грн. з кожної. На підставі викладеного та

Outcome: partial