Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

22 червня 2020 року після задоволення самовідводу суддею П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Митошопом В.М. до Жовтоводського міського суду надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2020 року, який набрав законної сили 25.05.2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.2,6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років із конфіскацією усього особистого майна, із відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Так, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2020 року, встановлено, що 23 червня 2019 року близько 14 години 30 хвилин, [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] вийшли з території домоволодіння [ADDRESS] та направились ліворуч від виходу з будинку в гору по проїжджій частині вулиці Партизанська, села Миролюбівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області. У подальшому, 23 червня 2019 року, близько 15 години 00 хвилин, зайшовши вглиб лісосмуги, приблизно на відстань 100 метрів від краю проїжджої частини вулиці Партизанська, села Миролюбівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, малолітня [PERSON] лягла спиною на трав`яний покрив відкритої ділянки вказаної місцевості та в цей час [PERSON] , стоячи біля малолітньої [PERSON] , помітив у останньої мобільний телефон марки «ERGO В500 FIRST» та в цей момент у [PERSON] виник умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном, який належав малолітній [PERSON] , шляхом вчинення розбійного нападу. Реалізуючи свій злочинний умисел на розбійний напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння майном [PERSON] , достовірно знаючи, що остання є малолітньою дитиною, [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи фізично значно сильнішим за потерпілу, з корисливих мотивів напав на останню, при цьому опустившись на коліна зліва відносно лежачої малолітньої [PERSON] , взяв правою рукою ззаду за шию, стиснувши її, а пальцями лівої руки стиснув органи шиї потерпілої спереду, а саме трахею, що призвело до перекриття доступу повітря в легені. При цьому, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій та те, що пошкодження органокомплексу шиї, до складу якого входять життєво важливі органи, може призвести до смерті, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті малолітньої потерпілої та бажаючи їх настання, з метою послідуючого заволодіння її майном, продовжував близько 10 хвилин здійснювати вказані дії, а саме здавлювання органів шиї, прикладаючи при цьому достатньої сили, поки малолітня [PERSON] не перестала подавати ознак життя, що призвело до механічної асфіксії (задушення) останньої та настання смерті. Смерть малолітньої [PERSON] настала внаслідок механічної асфіксії. Після чого з корисливих мотивів [PERSON] заволодів мобільним телефоном марки «ERGO В500 FIRST» вартістю 855 гривень 00 копійок, який належав малолітній [PERSON] . У подальшому, [PERSON] , переконавшись, що потерпіла не подає жодних ознак життя, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, тіло вбитої малолітньої [PERSON] сховав в зарослі терену неподалік від місця скоєння злочину та знявши з тіла потерпілої одяг і взуття, сховав його у зарослі трави, після чого з місця події з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином, в результаті протиправних дій відповідача загинула її малолітня донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] визнано винним у вчиненні умисних злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо-тяжких злочинів. Серед злочинів проти особи, вбивство є найтяжчим злочином проти життя людини. Злочин, вчинений відповідачем, призвів до того, що у позивачки порушився її звичайний, нормальний спосіб життя та її сім`ї в цілому. У стані постійного душевного хвилювання вона змушена була неодноразово з`являтися до правоохоронних органів і суду в якості потерпілої. Смерть дитини є непоправимою втратою, вона отримала нестерпні душевні страждання на все своє життя та їх неможливо оцінити в матеріальному виразі. Втрата дитини є такою, що не може бути відновлена, а тому її душевні, психічні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Думки про смерть дитини досі не залишають її, вона не може змиритись з думкою, що більше ніколи не побаче своєї доньки, ніколи не зможе обійняти та міцно поцілувати її. На цьому фоні порушено її емоційний та психологічний стан, погіршився сон та втратила спокій. Змушена докладати значних душевних зусиль для організації свого життя після загибелі доньки, через смерть якої також порушилися її усталені родинні стосунки та зв`язки, тобто зазнає тяжких вимушених змін у життєвих стосунках, ступінь тяжкості яких обумовлений незворотністю втрати дитини, яку умисно вбив відповідач. Таким чином, завдана їй моральна шкода знаходиться в причинно- наслідковому зв`язку між неправомірними діями відповідача, що відповідно підтверджуються вироком суду, який набрав законної сили, та настанням такої шкоди, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлялись належним чином. Зокрема, відповідач повідомлявся по місцю відбування покарання у Криворізьку установу «КВК (№80)» Дніпропетровської області. Згідно власноруч написаної відповідачем розписки від 14.09.2020 року, він отримав копію позовної заяви [PERSON] з додатками. Відзиву на позов відповідач до суду не направив. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2020 року, який набрав законної сили 25.05.2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.2,6 ч. 2 ст. 155 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на тринадцять років із конфіскацією усього особистого майна, із відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. /а.с. 43-49/ Даним вироком встановлено, що 23 червня 2019 року близько 14 години 30 хвилин, [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] вийшли з території домоволодіння [ADDRESS] та направились ліворуч від виходу з будинку в гору по проїжджій частині вулиці Партизанська, села Миролюбівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області. У подальшому, 23 червня 2019 року близько 15 години 00 хвилин, зайшовши вглиб лісосмуги приблизно на відстань 100 метрів від краю проїжджої частини вулиці Партизанська, села Миролюбівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, малолітня [PERSON] лягла спиною на трав`яний покрив відкритої ділянки вказаної місцевості та в цей час [PERSON] , стоячи біля малолітньої [PERSON] , помітив у останньої мобільний телефон марки «ERGO В500 FIRST» та в цей момент у [PERSON] виник умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном, який належав малолітній [PERSON] , шляхом вчинення розбійного нападу. Реалізуючи свій злочинний умисел на розбійний напад, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння майном [PERSON] , достовірно знаючи, що остання є малолітньою дитиною, [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи фізично значно сильнішим за потерпілу, з корисливих мотивів напав на останню, при цьому опустившись на коліна зліва відносно лежачої на малолітньої [PERSON] , взяв правою рукою ззаду за шию, стиснувши її, а пальцями лівої руки стиснув органи шиї потерпілої спереду, а саме трахею, що призвело до перекриття доступу повітря в легені. При цьому, усвідомлюючи протиправний, суспільно-небезпечний характер своїх дій та те, що пошкодження органокомплексу шиї, до складу якого входять життєво важливі органи, може призвести до смерті, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті малолітньої потерпілої та бажаючи їх настання, з метою послідуючого заволодіння її майном, продовжував близько 10 хвилин здійснювати вказані дії, а саме здавлювання органів шиї, прикладаючи при цьому достатньої сили, поки малолітня [PERSON] не перестала подавати ознак життя, що призвело до механічної асфіксії (задушення) останньої та настання смерті. Смерть малолітньої [PERSON] настала внаслідок механічної асфіксії. Після чого з корисливих мотивів [PERSON] заволодів мобільним телефоном марки «ERGO В500 FIRST» вартістю 855 гривень 00 копійок, який належав малолітній [PERSON] . У подальшому, [PERSON] , переконавшись, що потерпіла не подає жодних ознак життя, з метою приховання слідів кримінального правопорушення, тіло вбитої малолітньої [PERSON] сховав в зарослі терену неподалік від місця скоєння злочину та знявши з тіла потерпілої одяг і взуття, сховав його у зарослі трави, після чого з місця події з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином, в результаті протиправних дій відповідача загинула [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою [PERSON] - позивачки по справі. У даному кримінальному провадженні позивачка [PERSON] визнана потерпілою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та у пункті 24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Судом встановлено, що після смерті малолітньої [PERSON] внаслідок протиправних дій [PERSON] , її матір, позивач у справі [PERSON] , зазнала душевних та моральних страждань, спричинених раптовою смертю рідної дочки. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у моральних переживаннях у зв`язку з смертю близької людини (члена сім`ї) як негативного наслідку кримінального правопорушення. Суд вважає, що внаслідок протиправних дій відповідачем [PERSON] була завдана позивачу [PERSON] моральна шкода, оскільки вона понесла моральні (душевні) страждання внаслідок втрати дочки, внаслідок чого були порушені її нормальні життєві (сімейні) зв`язки та усталений образ життя. Враховуючи настання тяжких наслідків в внаслідок кримінального правопорушення (втрата доньки позивача), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, понесені позивачем цілком природні душевні страждання, викликані смертю близької їй людини, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] суму моральної шкоди в розмірі 40 000 грн., задовольнивши позов частково. Позивач [PERSON] відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, завданої злочином. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial