Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

22.06.2021р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований та протягом останнього року проживає відповідач [PERSON] .. Через це вона позбавлена можливості в повній мірі користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Відповідач на її прохання до теперішнього часу доровільно квартиру не звільнив, у звьязку з чим вона вимушена звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності. Просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном - квартирою [ADDRESS] шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстрації та його виселення. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.06.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Пузін Д.М. не прибули, від представника надійшла заява, в якій він просить розглянути справу у відсутність позивачки та її представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Цією ж заявою повідомив, що підтримує позовні вимоги в частині усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття відповідача [PERSON] з реєстрації. Від решти позовних вимог відмовляється. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов чи зустрічного позову не подав. Представник третьої особи - Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, пояснень на позов не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої сооби, в т.ч. на підставі ст.280 ЦПК України у відсутність відповідача в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Право власності набуто нею на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 25.01.2021р. приватним нотаріусом ЗМНО Вовк І.І., реєстровий №367, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.01.2021р. У вказаній квартирі з 12.09.2002р. по т.ч. зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України. Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, ст.47 Конституції України гарантує громадянам право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.4,5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Так, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Такий позов підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням і у разі ухвалення рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації, \~ \~ \~ \~Виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку. Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~В даній справі позивачка [PERSON] просить усунути їй як власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення відповідача [PERSON] та зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Разом з тим, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку,\~суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог [PERSON] . \~ \~ \~ \~Суд вважає, що позивачка [PERSON] в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не надала належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів про наявність будь-яких перешкод з боку відповідача [PERSON] в користуванні та розпорядженні зазначеною квартирою, які повинні бути усунені в обраний нею спосіб - шляхом виселення та зняття з реєстрації. Зокрема, позивачка не навела обґрунтувань про наявність чи відсутність у відповідача права користування спірною квартирою, в т.ч. після набуття нею права власності на неї, не зазначила чи є він членом її сім`ї або членом сім`ї колишнього власника, не надала доказів його фактичного проживання в спірній квартирі та вчинення ним дій, які унеможливлюють чи утруднюють її користування та розпорядження квартирою, не зазначила обставин в обґрунтування правових підстав для його виселення. Фактично позиція позивачки зводиться до того, що відповідач перешкоджає їй в здійсненні права власності самим своїм проживанням та реєстрацією в квартирі. Однак, на думку суду, само по собі проживання особи в житлі та реєстрація в ньому не свідчить про наявність у власника житла будь-яких перешкод в реалізації повноважень власника. У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю. Крім того, не є підставою для припинення права користування житлом та виселення сам факт переходу права власності на нього до іншої особи без оцінки законності такого виселення, яке по факту є втручанням у право на житло у розумінні ст. 8 Конвенції, на предмет пропорційності у контексті відповідної практики ЄСПЛ. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачки [PERSON] , у зв`язку з чим в задоволенні її позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed