Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

22 серпня 2017 року представник позивача звернувся до суду з позовом про витребування документів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є потерпілим 1 категорії від Чорнобильської катастрофи і приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 08 червня 1986 року по 07 серпня 1986 року. Позивач має право на отримання пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Для оформлення пенсії, йому необхідна довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за затвердженою формою. Позивач у 1985-1988 роках працював в колгоспі «Іскра» Зубанівської сільської ради, правонаступником якого є відповідач. Позивач звернувся із заявою до відповідача щодо надання йому довідки про нарахування заробітної плати за період приймання участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і 27 липня 2017 року отримав лист-повідомлення, в якому йому було відмовлено у видачі зазначених документів через відсутність первинних документів про роботу в зоні відчуження. Посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю, а він як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а також на те, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, представник позивача просив суд, зобов'язати відповідача надати позивачу довідку про нарахування заробітної плати за період приймання участі в ліквідації аварії на ЧАЕС у період з 08.06.1986 року по 07.08.1986 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що просить справу розглядати у його відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Надав суду заперечення проти позову, в якому зазначено, що відповідач немає змоги підтвердити той факт, що дійсно позивач приймав участь в ліквідації аварії на ЧАЕС у період із 08.06.1986 року по 07.08.1986 року за відсутністю записів в книзі обліку розрахунків по оплаті праці по колгоспу «Іскра» за 1986 рік, оскільки відповідач несе відповідальність за зберігання архівних документів, а саме книг розрахунків по оплаті праці в зв'язку з правонаступництвом, але не несе відповідальність за внесення відомостей по обліку розрахунків оплати праці колгоспу «Іскра» с. Зубані. На підставі викладеного, представник відповідача просив суд, відмовити позивачу в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 07.04.2017 року (а.с.3). ВП «Агрофірма «Лан-2007» товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-промислова компанія «Полтавазернопродукт» є правонаступником колгоспу «Іскра» (а.с.5). Відповідно до Листа-повідомлення від 27.07.2017 року за вих. № 316 направленого на ім'я [PERSON] ВП АФ «ЛАН-2007», у останнього відсутні первинні документи про роботу в зоні відчуження з вказанням кратності оплати праці за період з 01.06.1986 року по 07.08.1986 року, стосовно надання довідки про заробітну плату по фактично отриманих сумах за червень - серпень 1986 року ВП АФ «Лан-2007» повідомило, що в книзі обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Іскра» за 1986 рік дані про суми виплачених коштів відсутні. У вересні 1986 року вказана сума отриманої заробітної плати але не вказано за який період та за яку роботу (а.с.8). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 Цивільного кодексу України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені. До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права. Представник позивача як підставу для звернення з позовом до суду зазначає ст.ст. 386, 387, 391 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз'яснень наданих в п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Довідка про нарахування заробітної плати за певний період не є майном в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України, позивач не є її власником, а відповідач не вчиняв будь-яких дій пов'язаних з позбавленням позивача володіння таким майном, а отже право позивача в розумінні ст. ст. 387, 391 Цивільного кодексу України не є порушеним. Згідно роз'яснень наданих в п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed