Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

23.10.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування до відповідачів Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.10.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 10.12.2020 року. 10.12.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 28.01.2021 року в зв`язку з витребуванням спадкової справи 28.01.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 28.01.2021 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно позовних вимог позивач просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після померлої [INFO] матері - [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла її мати [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 31.01.2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ,т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом , але державний нотаріус постановою від 31.01.2018 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) ім`я її матері зазначене « [PERSON] », в той час, як у свідоцтві про смерть ім`я померлої [PERSON] , вказане « [PERSON] ». Крім того при огляді спадкової справи № 231/2014 щодо майна померлої [PERSON] , встановлено, що спадщину фактично прийняли (шляхом спільного проживання) діти померлої: [PERSON] , [PERSON] ( місце проживання та роботи якого невідоме) та [PERSON] (помер [INFO] ). тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в цілому на ім`я [PERSON] , неможливо, що й стало підставою звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність згідно якої позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове зсідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відзив, заперечення щодо задоволення позовних вимог не надав. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виставлення інформації на офіційному сайті судової влади. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове зсідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається в тому числі із права на земельну частку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією сертифікату на земельну частку (пай) серії ДП № 0058963 від 05.02.1997 року. 05.06.2014 року позивач звернулась до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області т.в.о. державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини отримання. А 31.01.2018 року позивачкою подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , на земельну частку (пай), але постановою від 31.01.2018 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за наступними підставами: - у сертифікаті на право на земельну частку (пай) ім`я матері позивача зазначене « [PERSON] », в той час, як у свідоцтві про смерть ім`я померлої [PERSON] , вказане « [PERSON] »; - при огляді спадкової справи № 231/2014 щодо майна померлої [PERSON] , встановлено, що спадщину фактично прийняли (шляхом спільного проживання) діти померлої: [PERSON] , [PERSON] ( місце проживання та роботи якого невідоме) та [PERSON] (помер [INFO] ), тому видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в цілому на ім`я [PERSON] , неможливо, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області встановлено факт належності правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку пай серії ДП № 0058963, виданого 5 лютого 1997 року на ім`я [PERSON] [PERSON] , померлій [INFO] . Таким чином факт належності сертифікату на земельну частку пай померлій [INFO] [PERSON] ,. встановлений за рішенням суду і у відповідності до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно право на земельну частку (пай) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Вирішуючи питання про визнання за позивачкою право власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами ( зі збереженням її цільового призначення) при підтверджені цього права спадкодавця державним актом про право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України - До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено в судовому засідання спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, 2003 року. Згідно абзаців 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» - Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Пунктом 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК передбачено, що Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Верховний Суд України в ухвалі від 06.07.2011 року справа № 6-6028св10 зазначив, що за змістом п. 1, 24 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», ст. 1272 ЦК України 2003 року частиною 3 якої визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини застосовуються лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України 2003 року - 1січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином, до спадкових правовідносин, що виникли, застосовуються правила ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР - Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. \~ \~ З\~довідки,\~вданої Мишуринрізьькою\~ сільською\~ радою\~Верхньодніпровського району\~ \~ Дніпропетровської\~області \~від \~ \~06.11.2017\~року \~встановлено,\~що на\~день смерті\~ [PERSON] ,\~ \~ [INFO] \~ остання\~ була\~ зареєстрована\~за \~адресою:\~ [ADDRESS] і мала наступний склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . донька - [PERSON] , [INFO] . Таким чином судом встановлено, що діти померлої [PERSON] : [PERSON] ,. [PERSON] , і [PERSON] , прийняли спадщину у розумінні положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем і жоден із даних спадкоємців протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подав заяви про відмову від спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК України - Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Оскільки спадкування після смерті [PERSON] ,. виникло за законом, так як згідно довідки Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 06.11.2017 року № 1031, заповітів від імені [PERSON] , по виконкому Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області не зареєстровано, спадщина між всіма спадкоємцями за законом розподіляється в рівних частинах, відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року. Таким чином позивачка має право на спадкування 1/3 частини спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Судом також встановлено, що спадкоємець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Проте фактично прийнята ним частка у спадковому майні [PERSON] , не переходить до спадкоємця [PERSON] , як частина спадщини, що належала [PERSON] . Оскільки відповідно до ч.1 ст. 551 ЦК УРСР 1963 року - Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Позивачкою не надані докази того, що вона, як спадкоємець за законом подавала заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті брата [PERSON] . Також позивачем не заявлені вимоги про визнання за нею права власності на спадщину після смерті [PERSON] . На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та вважає за можливе визнати за позивачем право на 1/3 частину спадщини у вигляді земельної частки (паю) площею 4.41 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Мишуринрізької сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, після померлої [INFO] [PERSON] . Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840.80 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачає вини відповідачів у порушенні права позивача. \~\~\~\~

Outcome: partial