Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

24.05.2018 року до суду звернувся позивач СФГ «Зарічне» з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності до відповідачів [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: [PERSON]Г, [PERSON]Г, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 20.06.2018 року отримані адресні довідки про реєстрацію місця проживання відповідачів - фізичних осіб Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 09.10 2018 року . 09.10.2018 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 05.12.2018 року. 05.12.2018 року в судовому засіданні оголошена перерва для витребування доказів. Справа призначена до розгляду на 15.01.2019 року. Сторонам та учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У судовому засіданні 15.01.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на автогараж загальною площею 409.3 кв.м., розташованого за адресою: вул. Центральна, 3, с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку набувальної давності. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: [PERSON], є керівником селянського фермерського господарства «Зарічне» з 2001 року, є користувачем, а з 2008 року фактичним власником автогаражу, розташованого за адресою: вул. Центральна, 3, с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області . Даний авто гараж було придбано у відповідачів шляхом сплати майнового паю, як колишнім членам КСП «Заріччя», підтвердженням того є видані сільською радою в 2001 році свідоцтва про право власності на майновий пай (майновий сертифікат) члена КСП, а також їх власні заяви про отримання від нього грошових коштів. Крім того, підтвердженням передачі частини майна фермерському господарству є виписка з Протоколу загальних зборів (уповноважених співвласників) КСП «Заріччя» від 25 квітня 2001 року. За весь час існування гаражу та в 2008 році право власності, як на окремий об'єкт нерухомості, ніким не оформлювалось, він намагався оформити право власності на гараж для чого звернувся до КП «Верхньодніпровського БТІ» із заявою про виготовлення технічного паспорту та про видачу витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно. КП «Верхньодніпровське БТІ», був виготовлений технічний паспорт на гараж, а у видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно йому було відмовлено через відсутність у нього правовстановлюючих документів. 08.01.2008 року ним було укладено договір з третьою особою про плату за користування земельною ділянкою, на якій знаходиться гараж. Оформити право власності на гараж відповідно до спрощеної процедури, шляхом подання органу реєстрації прав на нерухоме майно технічного паспорту на об'єкт, який було побудовано до 1992 року не виявилось можливим, так як разом із заявою необхідно подати відомості про кадастровий номер земельної ділянки, виготовити який на даному етапі без наявності правовстановлюючого документу про право власності на нерухоме майно не виявилось можливим. Виходячи з того, що весь час після придбання гаражу, він продовжує добросовісно, відкрито та безперервно володіти ним, використовувати для потреб фермерського господарства, планує розвивати власний бізнес, тому у нього виникла необхідність у оформленні права власності на гараж, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що вказаним гаражем він як голова ФГ «Зарічне» користується із 2001 року. В 2001 році він прийняв даний гараж без даху, забору та в занедбаному стані. За весь цей час він вкрив гараж, зробив паркан, майданчик для зберігання техніки, поміняв вікна. Даний гараж використовується ФГ для зберігання техніки та сільськогосподарського інвентарю. Ним також електрифіковане приміщення гаражу. Інші співвласники майнових паїв, отримавши він нього грошові кошти, ніяких претензій відносно користування ним гаражем не мають. Також не виявляють бажання оформити право своє власності на належну їм частину гаражу. Саме ним, як головою СФГ «Зарічне», була збережена будівля даного гаражу та приведена у належний стан. Так як з початку його отримання навіть були спроби просто розібрати будівлю. Він же відремонтував будівлю та використовує її за призначенням, сплачує необхідні платежі. Будь-які особи в тому числі і державні та комунальні органи претензій до нього за приводу користування даною будівлею не пред'являли та не пред'являють. Відповідачі [PERSON], [PERSON],, [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились. Подавши заяви про розгляд спраив у їх відсутність. Відповідно до яких позовні вимоги визнають в повному об'ємі та будь-яких заперечень проти визнання за позивачем права власності на будівлю авто гаражу не мають. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON]Г, [PERSON]Г та представники відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Верхньодніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, подавши заяву про слухання справи у їх відсутність. Заперечень проти задоволення позовних вимог не мають, письмових пояснень суду не надали Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що позивач СФГ « Зарічне» в особі його голови [PERSON]М є фактичним володільцем будівлі автогаражу, розташованого за адресою: вул. Центральна, 3, с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області З наданих суду документів встановлено, що частину автогаражу передано в рахунок передачі майнових паїв, що складає 2.185 % від загальної а вартості майнових паїв, вартістю 16796 грн наступним громадянам: [PERSON], - 0.00297% вартістю 2281.00 грн., [PERSON], 0.00314 % вартістю 2411 грн., [PERSON], 0.00276% вартістю 2125 грн.,, [PERSON], 0.00431% вартістю 3314.00 грн., [PERSON], 0.00237 % вартістю 1822.00 грн.. [PERSON], 0.00322% вартістю 2474 грн.. та [PERSON], 0.00308 % вартістю 2369 грн., що підтверджується протоколом загальних зборів ( уповноважених) співвласників КСП «Заріччя» майна від 25.04.2001 року та свідоцтвами про право вланості на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до договору № 02 від 21.12. 2001 року та акту прийому передачі майна від 25.12.2001 року встановлено, що ФГ «Зарічне» в особі директора [PERSON]М,. передано в оренду майно в тому числі гараж (західне крило) балансовою вартістю 15300 грн. (а.с.20) Відповідно до договору про плату за користування земельною ділянкою від 08.01.2008 року, укладеного між Зарічанською сільською радою та директором СФГ «Зарічне» [PERSON], встановлено, що [PERSON]С,. сплачує плату за користування земельною ділянкою, що знаходиться під господарським двором. Таким чином судом встановлено, що позивач СФГ «Зарічне» в особі його керівника [PERSON]. починаючи з 2001 року відкрито, безперешкодно та на законних підставах користується будівлею авто гаражу, розташованому за вищевказаною адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 41\~Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Судом встановлено, що починаючи з 2001 року позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє будівлею автогаражу, розташованого за адресою: вул. Центральна, 3, с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області . Тобто таке володіння здійснюється позивачем більше 10 років. Належне володіння позивача зазначеним вище гаражем полягає у його використанні за призначенням для зберігання техніки та сільськогосподарського інвентарю. Позивачем здійснено ремонт будівлі автогаражу: перекриття даху, встановлення паркану, побудова майданчику, тощо, що підтверджується наданою суду технічною документацією. Також судом встановлено, що автогараж передавався відповідачам в рахунок майнового паю, що підтверджується копіями наданих суду свідоцтв про право власності на майновий пай. Згідно досліджених свідоцтв на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства вбачається, що свідоцтво видавалося відповідачам на пайовий фонд майна КСП «Заріччя» та визначено грошову суму, яка встановлена кожному пайщику. Таким чином оформити право власності шляхом укладення правочину в нотаріальному порядку на автогараж позивач позбавлений можливості так як в наданих відповідачам сертифікатах не зазначено на яке майно вони видані та його розмір, що унеможливлює укласти відповідні договори купівлі-продажу зазначеного майна. Також суду надані копії розписок відповідачів про те, що вони отримали від позивача грошові суми, які надавались відповідачам за зазначеними свідоцтвами про право власності на майновий пай КСП «Зарічне» та з цього приводу не мають претензій до позивача Дані факти визнаються відповідачами та відповідно до п.1 ч.1ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ст.. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За навдених вище обставин, судом встановлено, що володіння та користування позивачем будівлею автогаражу відбулось правомірно. Таке володіння позивачем та є добросовісним, так як відбулось з дозволу співвласників даного майна та яким виплачені грошові кошти у відповідності із визначеною їм часткою у майновому паї КСП «Заріччя». За час володіння позивачем вищевказаною будівлею автогаражу, відповідачі та будь-які інші особи не ставили питання ні про звільнення позивачем зазначеної вище будівлі, ні про передачу їм у власність належної частини у зазначеній будівлі. Володіння позивача зазначеною вище будівлею протягом всього цього строку є відкритим, так як з наданих документів вбачається, що таке володіння було відоме як сільській раді так і іншим особам, як-то: власникам майнових паїв, жителям села, іншим державним та комунальним органам, куди позивач вносив необхідні платежі. І жодна із даних осіб не заявила про неправомірність володіння позивачем чи про своє право на зазначене вище нерухоме майно. Володіння позивачем зазначеним вище нерухомим майном є безперервним, так як позивач протягом останніх 16-ти років користується будівлею автогаражу. Враховуючи, що позивач не має можливості захистити свої права, шляхом укладення правочину із власниками майнових паїв із-за невизначеності розміру та виду майна, на яке вони видані. Також судом враховується тривалість володіння на користування позивачем спірним нерухомим майном, відсутність спору між ним та іншим особами з приводу будівлі автогаражу та вимог зі сторони органу місцевого самоврядування та інших осіб на дану будівлю. За наведених обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на автогараж загальною площею 409.3 кв.м., розташованого за адресою: вул. Центральна, 3 с. Бородаївські Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку набувальної давності. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача.

Outcome: approved