Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

22 липня 2015 року, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON], звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що відповідно до кредитного договору № ОД10/09/2006/840-К/52 від 01.09.2006 р., ПАТ «КБ Надра», до Статуту якого згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни щодо назви ВАТ КБ «Надра» надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, а відповідачка [PERSON] отримала на споживчі цілі кредит в іноземній валюті в сумі 20000 дол. США, строком до 31.08.2016 р. під 11% річних. Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, який був підписаний відповідачкою [PERSON] особисто, на кожному аркуші договору, остання зобовязалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки за його користування у встановлені кредитним договором строки. 20.10.2006 р. - відповідачка змінила своє прізвище з «Єрмільченко» на «Шилюк», уклавши шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 038150 від 20.10.2006 р. В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором, між позивачами та поручителем [PERSON] був укладений договір поруки б/н від 01.09.2006 р., за умовами якого, поручитель [PERSON], повністю відповідає перед позивачами у тому ж обсязі, що і боржниця [PERSON], включаючи повернення основного боргу, сплати відсотків за його користування, сплати інших платежів, передбачених вказаним кредитним договором та сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня), а також несе солідарну відповідальність з боржницею перед позивачами (кредитором) за порушення виконання нею зобовязань по кредитному договору, що згідно п. 1.2 договору поруки, означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних п. 1.1 цього договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо, відповідальність поручителя [PERSON] виникає як у випадку невиконання позичальницею будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальницею зобовязань в цілому, при чому, [PERSON], як поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань у повному об`ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. Крім цього, в забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № ОД10/09/2006/840-К/52 від 01.09.2006 р., між нею та позивачами був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки від 01.09.2006 р. (реєстр. № 6396), відповідно до умов якого, [PERSON], як іпотекодавець передала в іпотеку ПАТ «КБ Надра» квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Авангардівською с/р 16.07.2006 р. на підставі розпорядження Органу приватизації № 3223 від 10.11.2005 р. Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору та надані грошові кошти відповідачці [PERSON] на відміну від останньої, яка всупереч умовам кредитного договору не дотримується встановлених договором термінів повернення наданого кредиту (основної суми) та термінів сплати відсотків за його користування, у звязку з чим, станом на 01.07.2015 р., її заборгованість перед позивачами складає 65861,22 дол. США, що в еквіваленті становить 1383429,37 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту 15711,84 дол. США (еквівалент 330030,64 грн.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4793,59 дол. США (еквівалент 100690,41 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту 42181,75 дол. США (еквівалент 886036,90 грн.) та заборгованість по сплаті комісії 3174,04 дол. США (еквівалент 66671,42 грн.), які до цього часу не сплачені позичальницею, і які представниця позивача просила суд стягнути солідарно з відповідачів. Представниця позивачів в судові засіданні не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала на адресу суду письмові заяви, в яких повністю підтримала позов та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 30,33-35,40-41). В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] заперечував проти задоволення позову, мотивуючи це невизначеністю позивачами грошової одиниці суми боргу (долари США чи гривня України), в якій його довірителька отримала кредит, та взагалі відсутністю доказів отримання [PERSON], яка змінила своє прізвище на «Шилюк», уклавши шлюб з [PERSON] у ВАТ КБ «Надра» та безпідставністю нарахування суми боргу позивачами, розрахунок якої він вважав незаконним. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно, без поважних причин не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, за останньою відомою судові її адресою проживання, що підтверджується довідкою Овідіопольського РС ГУДМС України в Одеській області № 2626 від 24.07.2015 р., згідно з якою, [PERSON], [INFO], за обліками АДК Овідіопольського РВ зареєстрованою чи знятою з реєстрації місця проживання не значиться та поштовими повідомленнями, які повернулися до суду з відмітками про вручення судових повісток з підписами, а тому вважається повідомленою про час і місце судового розгляду справи належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала (а.с. 27,31,43). Заслухавши думку представника відповідачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). У відповідності до п.п. 11,21 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів та таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодній зі сторін кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2). Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідно до кредитного договору № ОД10/09/2006/840-К/52 від 01.09.2006 р., ПАТ «КБ Надра», до Статуту якого згідно із Законом України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни щодо назви ВАТ КБ «Надра» надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності, а відповідачка [PERSON] отримала на споживчі цілі кредит в іноземній валюті в сумі 20000 дол. США, строком до 31.08.2016 р. під 11% річних (а.с. 9-11). Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору (п.п. 1.2), який був підписаний відповідачкою [PERSON] особисто, на кожному аркуші договору, остання зобовязалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки за його користування у встановлені кредитним договором строки. При чому, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення та п. 5.2 визначається перелік порушень з боку позичальника, внаслідок яких банком може застосовуватись стягнення штрафу у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору. 20.10.2006 р. - відповідачка змінила своє прізвище з «Єрмільченко» на «Шилюк», уклавши шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 038150 від 20.10.2006 р. (а.с. 37). В забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором, між позивачами та поручителем [PERSON] був укладений та належним чином підписаний нею договір поруки б/н від 01.09.2006 р., за умовами якого (п.п. 1.2,1.4,2.1), поручитель [PERSON], повністю відповідає перед позивачами у тому ж обсязі, що і боржниця [PERSON], включаючи повернення основного боргу, сплати відсотків за його користування, сплати інших платежів, передбачених вказаним кредитним договором та сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня), а також несе солідарну відповідальність з боржницею перед позивачами (кредитором) за порушення виконання нею зобовязань по кредитному договору, що згідно п. 1.2 договору поруки, означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних п. 1.1 цього договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя, так і від кожного окремо, відповідальність поручителя [PERSON] виникає як у випадку невиконання позичальницею будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальницею зобовязань в цілому, при чому, [PERSON], як поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань у повному об`ємі всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами (а.с. 12-13). Крім цього, в забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] за кредитним договором № ОД10/09/2006/840-К/52 від 01.09.2006 р., між нею та позивачами був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки від 01.09.2006 р. (реєстр. № 6396), відповідно до умов якого, [PERSON], як іпотекодавець передала в іпотеку ПАТ «КБ Надра» квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Авангардівською с/р 16.07.2006 р. на підставі розпорядження Органу приватизації № 3223 від 10.11.2005 р. (а.с. 14-16). Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору та надані грошові кошти відповідачці [PERSON] на відміну від останньої, яка всупереч умовам кредитного договору не дотримується встановлених договором термінів повернення наданого кредиту (основної суми) та термінів сплати відсотків за його користування, у звязку з чим, станом на 01.07.2015 р., її заборгованість перед позивачами складає 65861,22 дол. США, що в еквіваленті становить 1383429,37 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту 15711,84 дол. США (еквівалент 330030,64 грн.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 4793,59 дол. США (еквівалент 100690,41 грн.), пеня за прострочення сплати кредиту 42181,75 дол. США (еквівалент 886036,90 грн.) та заборгованість по сплаті комісії 3174,04 дол. США (еквівалент 66671,42 грн.), яку представниця позивачів виклала у детальному розрахунку, доданого до позову, зробленого у відповідності з діючим законодавством України та перевіреного судом (а.с. 6-8). Суд вважає безпідставними та хибним твердження представника відповідачки [PERSON] щодо неотримання нею суми кредиту у розмірі 20000 дол. США з посиланням на заяву на видачу готівки № 1023 від 01.09.2006 р., яку він надав суду так як по-перше, вказана заява не посвідчена належним чином установою банку, що викликає у суду сумнів в її оригінальності, заява містить в собі номер іншого кредитного договору № ОД10/09/2006/840-К/54 від 01.09.2006 р., а не № ОД10/09/2006/840-К/52 від 01.09.2006 р., який є підставою звернення до суду банку, по-друге, вказана заява взагалі не підписана [PERSON] і її прізвище, на той час дівоче «Єрмільченко», записано у заяві, як «Ермильченко», в той час як у всіх наданих банком документах (кредитний договір, договір іпотеки, договір поруки) та паспортних даних, дівоче прізвище відповідачки вказане як «Єрмільченко», а тому суд вважає вказану заяву на видачу готівки неналежним та недопустимим доказом по справі, отриманою представником відповідачки з невстановлених джерел, як того вимагають приписи ст.ст. 57-60 ЦПК України, по-третє, доказом отримання відповідачкою [PERSON] на думку суду є її часткові сплати банку за отриманий нею кредит у валюті кредиту, який відображений у розрахунку суми позову, який відповідачка [PERSON] в порушення умов кредитного договору, частково і нерегулярно сплачувала на рахунок ВАТ КБ «Надра» різними мінімальними сумами у валюті кредиту починаючи з 06.10.2006 р. (а.с.6,42). Також, в порушення вищевказаних норм Закону (ст.ст. 10,57-60 ЦПК України), представник відповідачки [PERSON] заперечуючи в судовому засіданні проти незаконності і безпідставності розрахунку суми позову позивачів не надав суду свого власного розрахунку суми позову, у звязку з чим суд позбавлений можливості перевірити його твердження щодо невірного розрахунку боргу [PERSON], і відповідно представником відповідачки суду не було надано жодних документально підтверджених доказів, які спростовували б розрахунок суми позову, зробленого позивачами у відповідності до норм чинного законодавства України та неотримання його довірителькою суми кредиту, враховуючи, що в позові було детально викладені суми боргу кредиту, як в іноземній валюті, в якій був отриманий кредит відповідачкою [PERSON] згідно умов кредитного договору, так і його гривневий еквівалент по всім складовим частинам боргу. Станом на дату ухвалення рішення, доказів погашення вказаної заборгованості, відповідачами суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими, доведеними документально, перевірними судом, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачів в дольовому порядку, враховуючи вимоги п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнена від плати судового збору та вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 6090 грн., а саме по 3045 грн. з кожної відповідачки, враховуючи суму позову та вимоги ст. 4 Закону України «Про судовий збір» щодо розміру ставок судового збору.

Outcome: approved