overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про визнання правочину у формі розписки недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.07.2001р. отримала від батька [PERSON] грошові кошти в розмірі 17 000 тисяч доларів США для придбання квартири в [ADDRESS]. Вищезазначений правочин було оформлено у формі розписки від 28.07.2001р.складений в с. Спичинці Погребищенського району Вінницької області. Позивачка вважає, що розписка від 28.07.2001р. не була та не могла бути борговим документом, який би свідчив про виникнення між сторонами відносин позики, тому вказаний правочин, оформлений у вигляді розписки має бути визнаний недійсним, оскільки між нею та відповідачем не виникли та немогли виникнути договорні відносини позики, оформлені розпискою від 28.07.2001р. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заперечення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що правочин, оформлений у вигляді розписки від 28.07.2001р. доводить факт укладення між ним та позивачкою договору позики та відсутні будь-які правові підстави для визнання недійсним вищевказаного правочину. Просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких міркувань. Згідно зі ч.1 ст.1046 ЦП України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачка [PERSON] в судовому засіданні не навела ніяких обґрунтувань на підтвердження своїх позовних вимог та не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, актовий запис №223, мотивуючи тим, що шлюбні стосунки між ними припинені, спільне життя не склалося через різні погляди на життя, у відносинах втрачено почуття любові. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву згідно якої позов підтримала у повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, у якій просив суд справу розглянути за його відсутності, вказав, що позов [PERSON] визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] (дівоче - [PERSON]) та [PERSON], 30 вересня 2000 року був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим повторно відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, актовий запис №223. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалося із-за несумісності характерів, взаємного непорозуміння. Сторони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю немає. Подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також з огляду на те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1994 року. Від шлюбу дітей не мають. Зазначала, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сім'єю, просила шлюб розірвати та відшкодувати судові витрати. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах просили розглядати справу за їх відсутності: позивач позовні вимоги підтримала, відповідач - позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 05 березня 1994 [PERSON], 1975 року народження, та [PERSON], 1972 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано Коровинським сільвиконкомом Недригайлівського району Сумської області, актовий запис №6 (а.с.7). Позивач та відповідач зареєстровані та проживають по [ADDRESS]. Шлюбні відносини сторін фактично припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає відшкодуванню на її користь з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. За відсутності акту виконаних робіт, свідоцтва про сплату єдиного податку, належного обґрунтування сплаченої суми та іншого, надання правової допомоги щодо складання позовної заяви, яка подана від імені позивача, не доведено, а тому стягненню з відповідача у розмірі 250 грн. не підлягає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів. В заяві вказала, з відповідачем з грудня 2008 року перебувала зареєстрованому шлюбі який розірвано 30 листопада 2011 року. Від спільного життя мають сина [PERSON] 2001 року народження, який проживає з позивачкою. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не надає допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. У судове засіданні позивач не з'явився, але надіслала письмову заяву, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач у судове засіданні не з'явився, але надіслав письмову заяву. Позовні вимоги визнав повністю проти їх задоволення не заперечує. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 01 грудня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Який розірвано в 30 листопада 2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] 2001 року народження, який на теперішній проживає разом з позивачем.(а.с.2-4) Рішенням Снігурівського районного суду від 13 грудня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] 2001 року у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 30 листопада 2012 року і до повноліття дитини. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, та згоден надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини. (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд також вирішує питання про звільнення [PERSON] від сплати аліментів за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2012 року на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок по сплаті на користь держави судового збору у сумі 243,60 гривень

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини із всіх видів його прибутку щомісячно. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з’явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів – в порядку заочного розгляду. Судом об’єктивно встановлено, що від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Ці обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, свідоцтвом про народження [PERSON] Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дитини, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

22 липня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач допомоги не надає взагалі, лише в серпні надав гроші у зв'язку з проведеною операцією доньці. Зазначила, що донька хворіє і їй потрібно кожні 3 місяці проходити лікування. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причин неявки не зазначив, справа розглянута за його відсутності. Справа розглянута заочно, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільної із позивачкою доньки [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 16 січня 2008 р. відділом РАЦС Теофіпольського РУЮ серії [NUMBER]. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання Теофіпольського ВУЖКГ від 21 липня 2014 р. № 314, та не заперечено самим відповідачем. Відповідно до довідки Теофіпольської центру ПМСД від 18 липня 2014 р. дитина потребує постійної медичної терапії. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоров'я, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, а тому, враховуючи необхідність лікування дитини, кошти на її утримання мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

22 липня 2014 року в Іллічівський міський суд Одеської області звернувся [PERSON] з зазначеним позовом (а.с.3-4). Свій позов позивач аргументує тим, що з відповідачкою [PERSON] перебував у цивільному шлюбі з 2002 року по 2007 рік. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Син проживає разом з відповідачкою, яка чинить перешкоди у побачені з сином, заборонила спілкуватись з ним, не надає можливості привітати зі святами. Він сплачує аліменти на утримання дитини, бажає бачитись з сином. Створення перешкод в спілкуванні позивача з сином порушує його права та права його сина. Просить суд: - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у його спілкуванні з сином [PERSON]; - визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення із сином [PERSON], [INFO], а саме: Кожну суботу та неділю; в день народження сина з 12-00 годин до 16-00 годин; половина днів весінніх, зимових, осінніх, шкільних канікул; півтора місяця літніх канікул. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.26). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує частково, просить встановити графік побачень згідно висновку органу опіки та піклування (а.с.27). Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини, висновок органу опіки та піклування підтримує в повному обсязі (а.с.18). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO] батьком приходиться [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.5). Згідно висновку наданого органом опіки та піклуванням (а.с.19) вважають за доцільне рекомендувати наступний порядок зустрічей [PERSON] з сином [PERSON]: кожної суботи з 12-00 до 18-00 годин, в день народження сина з 12-00 годин до 16-00 годин, ? частини всіх шкільних канікул за бажанням дитини, але без залишення [PERSON] на ночівлю у батька. Ст. 157 СК України передбачає, - той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний приймати участь у її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не заважає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 159 СК України передбачає - якщо той з батьків з ким проживає дитина,чинить перешкоди тому з батьків,хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод. Враховуючи, що відповідачка не заперечує проти спілкування сина з батьком по тому графіку, що визначений органом опіки та піклування суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

22 липня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що в неї з чоловіком подружні відносини не склалися, збереження сім'ї суперечить її інтересам, спільне господарство не ведеться, сім'я існує лише формально. Від шлюбу мають дві доньки [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 09 серпня 2011 року під актовим записом №311 між нею і відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки (а.с.23). Відповідач у судове засідання не прибув, позовні вимоги визнав повністю, надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.24). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.11) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 09 серпня 2011 року під актовим записом №311 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, які на сьогоднішній день віком більше року (а.с.5,6). Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

22 липня 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом (а.с.3) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що в неї з чоловіком подружні відносини не склалися, збереження сім'ї суперечить її інтересам, спільне господарство не ведеться, сім'я існує лише формально. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 19 листопада 2010 року під актовим записом №551 між нею і відповідачем розірвати. Позивач у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки (а.с.23). Відповідач у судове засідання не прибув, позовні вимоги визнала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с.22). Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с.4) виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 19 листопада 2010 року під актовим записом №551 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

22 липня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона проживала спільно без укладення шлюбу з 2008 року. Під час спільного проживання у сторін народилась дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записано відповідача - [PERSON] Відповідач позивачці в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає, дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON], що ставить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка була вимушена звернутися до суду, прохала стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. /а.с.15/ Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність, постановивши заочне рішення. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Згідно копії свідоцтва про народження відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. /а.с. 5/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, отже відповідач зобов'язаний матеріально забезпечувати сина. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вказане та, зважаючи на ненадання відповідачем заперечень на позов та доказів на їх обгрунтування, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved