Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

22.05.2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мезін Віталій Вікторович, із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи: ВАТУТИНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ,- «Про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини» (вхідний № 2895/20-вх), на обґрунтування якої заявник зазначив, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресом: [ADDRESS] . Заявник на момент смерті [PERSON] проживала разом з нею з 2009 року без реєстрації за прописки тої, забезпечувала необхідний догляд хворої, так як мати тривалий час хворіла та постійно потребувала сторонньої допомоги, не могла самостійно пересуватися. Після смерті [PERSON] залишився спадок - житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресом: [ADDRESS] ,- що належав померлій на підставі запису в Погосподарській книзі Ватутінської сільської ради за 2016 - 2020 роки № ОПО 01-0114-1. Оскільки за життя [PERSON] не склала заповіт та ураховуючи що на момент її смерті [PERSON] постійно проживала разом з матір`ю, вона фактично прийняла спадок. Факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.07.1973 року. Оскільки [PERSON] не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, Державним нотаріусом Нововодолазького нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки потрібно встановити факт проживання спадкоємця та спадкодавця однією сім`єю рішенням суду, тому просила встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої [INFO] (а. с. 1 3). 19.06.2020 року представник заявника адвокат Мезін В. В. звернувся до суду із клопотанням (вхідний № 3578/20-вх) про витребування доказів по справі, а саме: інформації про\~наявність або\~відсутність спадкових\~справ та\~заповітів після\~смерті [INFO] [PERSON] ,- яке задоволене й на підставі ухвали суду від 19.06.2020 року копія справи витребувана, долучена до матеріалів справи та досліджена в ході судового розгляду (а. с. 28, 30 33, 42 62). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 28.07.2020 року, закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті (а. с. 66 68). 13.05.2021 року за допомогою електронних засобів зв`язку за вхідним № ЕП-713/21-вх, та, в подальшому, через канцелярію суду 19.05.2021 року за вхідним № 2605/21-вх, від селищного голови Нововодолазької селищної ради Єсіна О., надійшло клопотання про заміну сторони правонаступником у справі, а саме: ВАТУТІНСЬКУ СІЛЬСЬКУ РАДУ замінити на НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ (код ЄДРПОУ 04397997) (а. с. 125 126, 133). Того ж\~дня,\~за вхідним\~№ 2512/21-вх\~від представника заявника адвоката Мезіна В. В. надійшла заява, в якій він не заперечував проти заміни заінтересованої сторони ВАТУТІНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ на НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ (а. с. 124). Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13.05.2021 року клопотання селищного голови Нововодолазької селищної ради Єсіна О. задоволено, залучено до участі у цій цивільній справі правонаступника заінтересованої особи ВАТУТІНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ НОВОВОДОЛАЗЬКУ\~СЕЛИЩНУ РАДУ (а. с. 128 131). 24.09.2021 року за вхідним № 5293/21-вх представником заявника адвокатом Мезіним В. В. було подано клопотання про долучення письмових доказів по справі, а саме: довідки про спільне проживання та ведення спільного господарства до дня смерті пенсіонера, складеної 06.08.2021 року старостою Ватутинського старостинського округу № 10 Нововодолазької селищної ради під № 26-31/485, та акту депутату округу № 3 Нововодолазької селищної ради Букіної Н. М., складеного 20.07.2021 року за № 518 (а. с. 162, 163, 164). 01.10.2021 року за вхідним № 5443/21-вх від представника заявника адвоката Мезіна В. В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: акту депутату округу № 3 Нововодолазької селищної ради Букіної Н. М., складений 01.10.2021 року за № 770 (а. с. 167, 168). Заявник [PERSON] у судовому засіданні свою заяву підтримала повністю та надала пояснення, аналогічні змісту заяви й просила встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої [INFO] . В подальшому до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, однак скористалась правом, наданим їй частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника за ордером адвоката Мезіна В. В. Представник заявника [PERSON] адвокат Мезін В. В., що діяв за ордером від 17.01.2020 року (серії ДН № 113064), виданим на підставі договору про надання правової допомоги № 7Д, укладеного 17.01.2020 року між ним та [PERSON] , а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5686), виданого 24.12.2019 року на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області року № 17 від 27.11.2019 року, у судовому засіданні вимоги [PERSON] підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні змісту заяви та просив їх задовольнити. В подальшому до суду не з`явився, проте надав заяву, зареєстровану за вхідним № 5443/21-вх від 01.10.2021 року, в якій просив розгляд справи закінчити за їх із заявницею відсутності (а. с. 17, 14 15, 16, 166, 167). Представник заінтересованої\~особи \~НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ\~РАДИ у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від сільського голови Єсіна О. надійшов лист, зареєстрований за вхідним № 3263/21-вх від 11.06.2021 року, в якій той просив здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника, зазначивши що вони не заперечують проти задоволення позовної заяви (а. с. 136). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно з частиною 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 зазначеного вище кодифікованого закону України, особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у учасників справи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що заявник та її представник у судовому засідання надали судові свої пояснення, та беручи до відома той факт, що підстав для визнання необхідним давання представником заінтересованої особи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності усіх осіб, що не з`явились. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які учасники справи посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: заслухавши пояснення заявника, її представника, свідків та дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо. При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів. Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом. Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому заява перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно з частиною 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, згідно з частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою померлої [PERSON] , й дійсно [PERSON] з 2009 року до моменту смерті [PERSON] постійно проживала разом із нею за адресом: [ADDRESS] . Вони вели з померлою сумісне господарство, також [PERSON] забезпечувала хворій [PERSON] належний догляд та лікування, підтримувала житло у відповідному стані. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який також є сусідом померлої [PERSON] , надав суду аналогічні за своїм змістом та суттю пояснення. Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим 22.05.2017 року Ватутінською сільською радою Нововодолазького районну Харківської області, [PERSON] померла [INFO] у віці 67 років в селі Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, про що 22.05.2017 року складено відповідний актовий запис № 15 (а. с. 9, 50). Свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] ), виданим сільським Записом актів цивільного стану села Рокитне Нововодолазького району Харківської області 23.07.1973 року, підтверджено, що [PERSON] народилася [INFO] про що в книзі реєстрації актів про народження 23.07.1973 року зроблено запис за № 25, та її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7, 57). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] ), виданого 22.02.1992 року Рокитнянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, громадянин [PERSON] , [INFO] , уродженець села Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, та громадянка [PERSON] , [INFO] , уродженка села Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, уклали шлюб 22.02.1992 року про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.02.1992 року зроблено запис за № 3. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку « [PERSON] », дружині « [PERSON] » (а. с. 8, 56). Як убачається з копії паспорта громадянина України (серії [NUMBER] ), виданого 21.05.1996 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресом: [ADDRESS] (а. с. 5 6). Відповідно до довідки № 463 від 13.05.2019 року, виданої виконкомом Ватутінської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована і проживала за адресом: [ADDRESS] . За вищезазначеною адресою [PERSON] була зареєстрована одна, але фактично проживала з дочкою, [PERSON] , 1973 року народження (а. с. 11). Згідно з актом депутату Ватутінської сільської ради по виборчому округу № 6 Газізовою Н. М, складеним 10.05.2019 року за № 357, [PERSON] , 1973 року народження, дійсно тимчасово проживала за адресом: [ADDRESS] ,- та здійснювала догляд за тяжкохворою, не здатною самостійно пересуватися матір`ю, [PERSON] , до моменту її смерті [INFO] (а. с. 12). Також, Актом, складеним депутатом округу № 3 Нововодолазької селищної ради Букіною Н. М. 20.07.2021 року за № 518, підпис якої посвідчено секретарем селищної ради Степаненко Н. Є. та скріплений гербовою печаткою селищної ради, [PERSON] , 1973 року народження, з 2008 по 2017 роки проживала без реєстрації разом з матір`ю за адресом: [ADDRESS] ,\~та вони\~вели спільне\~господарство (а. с. 164). Як убачається з акту, складеного депутатом округу № 3 Нововодолазької селищної ради Букіною Н. М. 01.10.2021 року за № 770, підпис якої посвідчено секретарем селищної ради Степаненко Н. Є. та скріплений гербовою печаткою селищної ради, [PERSON] , 1970 року народження, з 2008 по 2017 роки проживав разом з сином [PERSON] , 1992 року народження, за адресом: [ADDRESS] ,\~а його\~дружина \~ [PERSON] \~в цей\~період разом\~із своєю\~сім`єю не\~мешкала,\~так як\~доглядала за\~тяжкохворою матір`ю (а. с. 168). Згідно з\~довідкою проспільне проживання та ведення спільного господарства до дня смерті пенсіонера, складеною 06.08.2021 року старостою Ватутинського старостинського округу № 10 Нововодолазької селищної ради під № 26-31/485, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресом: [ADDRESS] ,- на момент смерті [PERSON] , тобто на [INFO] , проживала за адресом: [ADDRESS] ,- та вела із нею спільне господарство (а. с. 163). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60754536, виданої 01.07.2020 року о 12 годині 58 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку « [PERSON] » у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а. с. 44). Наведеним підтверджений факт смерті [INFO] [PERSON] , яка на час смерті постійно мешкала із своєї донькою заявницею [PERSON] та за життя заповідального розпорядження не зробила. При цьому заявниця, будучи зареєстрованої за іншою ніж спадкодавиця адресою, проте з 2009 року й по час смерті тої фактично мешкала разом із нею, вела спільне господарство та здійснювала за нею сторонній догляд внаслідок тяжкої хвороби тої. Як убачається з Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56186528, виданого 17.05.2019 року Нововодолазькою нотаріальною конторою, та згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60754544, виданої 01.07.2020 року о 12 годині 58 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку « [PERSON] » наявна інформація щодо спадкової справи № 79 (у спадковому реєстрі № 64190810), заведеної Нововодолазькою державною нотаріальною конторою 17.05.2019 року (а. с. 13, 45 46). Отже, зі спадкової справи № 79/2019, заведеної державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої суду за вхідним № 4284/20-вх від 23.07.2020 року, вбачається, що: -17.05.2019 року [PERSON] звернулася до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] (а. с. 47); -З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва на право на спадщину), виданої 17.05.2019 року о 10 годині 33 хвилин за № 56186373 Нововодолазькою державною нотаріальною конторою за параметрами пошуку « [PERSON] » вбачається, що інформація в реєстрі відсутня (а. с. 55 зворот); -Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] ), виданим 12.09.2008 року Ватутінською сільською радою Нововодолазького районну Харківської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 59 років в селі Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, про що в цей день зроблено відповідний актовий запис за № 27 (а. с. 59); -04.03.2020 року [PERSON] звернулася Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресом: [ADDRESS] (а. с. 60). Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В. Г. від 04.03.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: [ADDRESS] ,- після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відповідно до\~статті 1272\~Цивільного кодексу\~України якщо\~спадкоємець протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього кодексу\~не подав\~заяву про\~прийняття спадщини,\~він вважається\~таким,\~що не\~прийняв її.\~У зв`язку\~з тим,\~що [PERSON] ,\~на час\~відкриття спадщини\~не була\~зареєстрована разом\~зі спадкодавцем\~та не\~подала заяву\~про прийняття\~спадщини у\~встановлений законом\~строк,\~вона вважається\~такою,\~що пропустила\~строк для\~прийняття спадщини (а. с. 10, 61). Відтак, наведеним доведено, що заявниці нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у виді видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, й після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею тої за законом є саме її донька [PERSON] . Під час вирішення спірних правовідносин суд враховує, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями) та Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями). Так, з огляду на приписи пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 1 статі 315 Цивільного процесуального кодексу України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється судом в порядку окремого провадження. У свою чергу положення частини 1 статті 293 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положення частини 1 статті 315 вказаного цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають перелік фактів, які підлягають встановленню в порядку окремого провадження. Зміст частини 2 вказаної статті зазначає про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як убачається з положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), наведений у нормах Цивільного процесуального кодексу України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Крім того, цим же пунктом Пленум Верховного Суду України звертає увагу судів на те, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що встановлення юридичного факту її проживання з померлою [PERSON] необхідно їй для забезпечення можливості реалізації права на спадщину. Абзаци 1 та 2 пункту 2 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» мовлять про те, що такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Також, ухвалюючи це рішення, суд виходить з положень частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України). Приписами статей 1216 та 1217 вказаного кодифікованого закону України обумовлено, що спадкуванням, яке може здійснюватися за заповітом або за законом, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з правилами частини 1 та 2 статті 1220 цього ж нормативно-правового акту спадщина відкривається внаслідок смерті, а часом її відкриття вважається день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, що виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. При цьому, як зазначено у частині 1 статті 1222 вказаного кодексу, спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Отже, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 зазначеного останнім нормативно-правового кодифікованого акту України). Оскільки відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60754536, виданої 01.07.2020 року о 12 годині 58 хвилин Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, за параметрами пошуку [PERSON] , у Спадковому реєстрі інформація відсутня, то суд убачає, що за життя померла не зробила заповідального розпорядження, тому спадкування належного померлій майна слід здійснювати за законом. Положення статті 1258 Цивільного кодексу України роз`яснюють, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Ретельно перевіривши матеріали справи, а також відомості, надані судові нотаріусом, зокрема, її постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд убачає, що єдиною особою, заінтересованою у прийнятті спадщини, є [PERSON] , яка впродовж шести місяців із дня смерті [PERSON] не звернулася до нотаріуса із відповідною письмовою заявою про прийняття спадщини. З матеріалів справи убачається та доведено належними доказами в суді, що позивач та спадкодавець мешкали з 2009 року за одним адресом: [ADDRESS] ,- вели сумісне господарство, окрім того, заявник лікувала літню спадкодавицю. Отже, доказом постійного проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] однією сім`ю на час відкриття спадщини окрім досліджених письмових доказів, зокрема, Акту, складеного 10.05.2019 року депутатом Ватутінської сільської ради по виборчому округу № 6 Газізовою Н. М., підпис якої засвідчений секретарем сільської ради Удовицею Н. В., є й свідчення їх сусідів, допитаних судом в якості свідків, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень статей 1 і 34 Закону України «Про нотаріат» № 3425-ХІІ від 02.09.1993 року (із змінами та доповненнями) видача свідоцтва про право на спадщину визнається нотаріальною дією, яка вчиняється нотаріусами. На дату подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України регламентований відповідним Наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, підпункт 1.2. пункту 1 глави 10 розділу ІІ якого обумовлює, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При цьому, на виконання вимог підпункт 4.1. пункту 4 глави 10 розділу ІІ того ж Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Отже, як дійсно обумовлено підпунктом 4.4. пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного вище Порядку, факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Таким чином, встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті [INFO] , породжує юридичні наслідки у виді отримання спадщини та відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Аналізуючи причини звернення заявника до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання однією сім`ю на час відкриття спадщини, суд переконався, що цей факт необхідний їй задля оформлення спадщини. При цьому, з огляду на зміст постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, державного нотаріусу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Агасян В. Г., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресом: [ADDRESS] ,- після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки пропущено строк на подачу заяви про прийняття спадщини. Таким чином, проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності, наведені та встановлені у судовому засіданні факти та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника та можливість задоволення її заяви шляхом встановлення факту проживання спадкодавця [PERSON] яка померла [INFO] , разом із спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] . Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що заявник є єдиним спадкоємцем спадкодавця, й згідно положень частини 1 та 3 статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови у її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що до участі у справі залучена належна заінтересована особа. У відповідності із приписами частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved