Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

22 жовтня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 січня 2000 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 09 листопада 2007 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо утримання дитини. На даний час відповідач проживає окремо, матеріально сина не забезпечує, інших платежів аліментарного характеру він не має. Посилаючись на викладені вище обставини, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про те, що позов підтримує, просила розглянути справу без її участі (а. с. 15 ). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову ( а. с. 16 ). У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову відповідно до ст.174 ЦПК України . Отже, враховуючи позицію відповідача [PERSON], викладену у письмовій заяві, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'яснень, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. На підставі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2000 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до рішення Білопільського районного суду Сумської області від 09 листопада 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 8). На підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18 вересня 2009 року позивачці після укладення повторного шлюбу було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON] (а. с. 17 ). З довідки Білопільської міської ради Сумської області від 14 жовтня 2014 року вбачається, що [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], на її утриманні знаходиться [PERSON], [INFO] (а. с. 6). У відповідності до довідки про доходи від 21 жовтня 2014 року, [PERSON] працює в КЗ «Білопільська ЦРЛ» на посаді молодшої сестри і має стабільний дохід (а. с. 5). При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне положення дитини та її матері, а також відповідача, який є працездатним і зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved