Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

22 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та до Державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада» (далі - ДП «Парламентський телеканал «Рада»). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2016 року на парламентському телеканалі «Рада», власником якого є ДП «Парламентський телеканал «Рада», транслювався брифінг [PERSON], під час якого слово надавалось [PERSON], який в своєму виступі зазначив: «...Беспредел продолжает творится в районах Николаевской области, и я хочу вам рассказать, что в 2015 году исполняющий обязанности мэра города Очакова, а сейчас действующий мэр [PERSON], действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно, вдумайтесь, изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный строк подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету. В данной ситуации действующий мэр [PERSON] действовал в интересах бывшего николаевского областного головы [PERSON], на сестру которого записано ряд недвижимости в городе Очакове. Вот, и я хочу обратиться к генеральному прокурору Украины, для того чтобы он взял под свой личный контроль эту ситуацию, потому что возбужденное дело, которое в 2015 году возбудили по этому факту, на данный момент мы считаем, что оно крышуется, оно не передано до сих пор в суд, мы просим разобраться по данному факту генерального прокурора. И еще я хочу обратится к нынешнему прокурору Николаевской области Тарасу Дунасу, на которого наша область возлагает большие надежды, и мы надеемся, что в конце концов он поставит точку над этим ОПГ, которое в Николаевской области захватило наверное все верстви власти, и творит полностью беспредел, и я очень хочу, чтоб та земля, которую украл мэр города Очакова [PERSON], она наконец то вернулась громаде и простые люди смогли на самом деле извлечь пользу из этого, а ни кто-то в карман конкретно положит себе деньги от выручки от продажи этой базы «Надежда». Большое спасибо». Зазначений виступ [PERSON] надалі неодноразово поширювався в мережі інтернет, стосовно цього виступу публікувалось безліч статей в газетах і на сайтах. Позивач вважає, що публічний виступ [PERSON] містить недостовірні відомості негативного характеру, його висловлювання є фактичними твердженнями, які безпідставно звинувачують його у скоєнні злочинів, принижують честь та гідність як громадянина України та шкодять його діловій репутації як громадського діяча, діючого міського голови м. Очакова, оскільки обставини, про які зазначається у виступі, не відповідають дійсності, просив визнати вищевказані відомості недостовірними та зобовязати ДП «Парламентський телеканал «Рада» спростувати їх. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, уточнивши їх. Просив визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] 14 липня 2016 року на брифінгу [PERSON] на парламентському телеканалі «Рада», наступного змісту: «…в 2015 году исполняющий обязанности мера города Очакова, а сейчас действующий мер [PERSON], действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014, в котором самовольно, вдумайтесь, изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный строк подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету. В данной ситуации действующий мэр [PERSON] действовал в интересах бывшего Николаевского областного головы [PERSON], на сестру которого записано ряд недвижимости в городе Очакове» «…в конце концов он ([PERSON]) поставит точку над этим ОПТ, которое в Николаевской области захватило наверное все верстви власти, и творит полностью беспредел, и я очень хочу, чтоб та земля, которую украл мэр города Очакова [PERSON], она наконец то вернулась громаде и простые люди смогли на самом деле извлечь пользу из этого, а ни кто-то в карман конкретно положит себе деньги от выручки от продажи этой базы «Надежда». Просив зобовязати Державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» спростувати відомості, розповсюджені [PERSON] під час вищевказаного брифінгу у строк протягом місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили, шляхом надання ефірного часу [PERSON] в робочий день в будь-який проміжок часу з 09.00 год. по 18.00 год. Також просив зобовязати [PERSON] протягом місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану недостовірну інформацію про [PERSON] у спосіб наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування, в приміщенні Державного підприємства «Парламентський телеканал «Рада» під час наданого Державним підприємством «Парламентський телеканал «Рада» ефірного часу, шляхом проголошення в ефірі телеканалу «Рада» тексту спростування наступного змісту: «Опровержение. Я, [PERSON] заявляю, что 14 июля 2016 года во время брифинга [PERSON] на телеканале «Рада» мной распространена недостоверная информация про мэра города Очакова [PERSON] о том, что он, якобы, причастный к ОПГ, которая в Николаевской области захватила все верстви власти и творит беспредел, а также о том, что [PERSON] якобы украл землю и, действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный срок подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету. Указанная информация является моим домыслом и признана судом недостоверной и такой, что порочит честь, достоинство и деловую репутацию [PERSON]». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що [PERSON] є журналістом та громадським діячем. Метою його виступу на брифінгу було не звинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, а спонукання правоохоронних органів до завершення кримінального провадження, відкритого за вищевказаними фактами в той час, коли [PERSON] обіймав посаду в.о. міського голови, з передачею кримінального провадження до суду або закриттям за відсутності складу злочину, оскільки порушення вказаного кримінального провадження викликало значний громадський резонанс, а досудове розслідування проводиться тривалий час. Представник відповідача - ДП «Парламентський телеканал «Рада» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До судового засідання надійшов лист за підписом директора телеканалу [PERSON], в якому він просить розглянути справу без участі представника телеканалу та повідомляє про те, що брифінги народних депутатів України транслюються в прямому ефірі. 14 липня 2016 року був замовлений брифінг народного депутата України [PERSON], на який він запросив [PERSON]. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані письмові докази, оглянувши відеозапис виступу [PERSON], суд дійшов наступного. 14 липня 2016 року на парламентському телеканалі «Рада», власником якого є ДП «Парламентський телеканал «Рада», транслювався брифінг [PERSON], під час якого слово надавалось [PERSON], який в своєму виступі зазначив: «...Беспредел продолжает творится в районах Николаевской области, и я хочу вам рассказать, что в 2015 году исполняющий обязанности мэра города Очакова, а сейчас действующий мер [PERSON], действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно, вдумайтесь, изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный строк подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету. В данной ситуации действующий мэр [PERSON] действовал в интересах бывшего николаевского областного головы [PERSON], на сестру которого записано ряд недвижимости в городе Очакове. Вот, и я хочу обратиться к генеральному прокурору Украины, для того чтобы он взял под свой личный контроль эту ситуацию, потому что возбужденное дело, которое в 2015 году возбудили по этому факту, на данный момент мы считаем, что оно крышуется, оно не передано до сих пор в суд, мы просим разобраться по данному факту генерального прокурора. И еще я хочу обратится к нынешнему прокурору Николаевской области Тарасу Дунасу, на которого наша область возлагает большие надежды, и мы надеемся, что в конце концов он поставит точку над этим ОПТ, которое в Николаевской области захватило наверное все верстви власти, и творит полностью беспредел, и я очень хочу, чтоб та земля, которую украл мэр города Очакова [PERSON], она наконец то вернулась громаде и простые люди смогли на самом деле извлечь пользу из этого, а ни кто-то в карман конкретно положит себе деньги от выручки от продажи этой базы «Надежда». Большое спасибо». Вказані обставини підтверджуються відеозаписом вказаного виступу, дослідженим в судовому засіданні (а.с.13), листами ДП «Парламентський телеканал «Рада» (а.с. 60, 74, 88, 113, 128), та не заперечувалися в судовому засіданні представником [PERSON] Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). За правилами ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила цю інформацію. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі - Закон України «Про інформацію»), під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту - постанова Пленуму) під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму, відповідачами у таких справах є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У п.п. 15, 18 постанови Пленуму розяснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, яка порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно та всебічно здійснювати своє особисте немайнове право. Також пунктом 15 постанови Пленуму розяснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події і явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті, тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму, обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, однак позивач має право надати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. При вирішенні питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Так, згідно ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм оцінку. [PERSON] займає посаду міського голови міста Очакова Миколаївської області, що підтвердили сторони в судовому засіданні. В судовому засіданні оглянуто оригінал рішення Очаківської міської ради Миколаївської області від 01 серпня 2014 року № 28 за підписом [PERSON], який на той час займав посаду міського голови. Згідно вказаного рішення, [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду для розташування комплексу нерухомого майна бази відпочинку «Надія» по вул. Хетагурова Кости, 40/1 орієнтовною площею 1,7125 га, та для розташування бази відпочинку по вул. Хетагурова Кости, 44 орієнтовною площею 0,6778 га, без зазначення терміну виготовлення цієї документації (а.с.20). Представником відповідача на підтвердження своїх заперечень до позову надано ксерокопію рішення від 01 серпня 2014 року № 28 в іншій редакції, де зазначено про надання [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в оренду для розташування комплексу нерухомого майна бази відпочинку «Надія» по вул. Хетагурова Кости, 40/1 орієнтовною площею 1,0096 га, для розташування двоповерхового сезонного спального будинку на 8 відпочиваючих по вул. Хетагурова Кости, 40 орієнтовною площею 0,1787 га, та для розташування бази відпочинку по вул. Хетагурова Кости, 44 орієнтовною площею 0,6778 га, з встановленням 6-ти місячного терміну для замовлення та виконання документації із землеустрою (а.с. 95). Однак, на підтвердження достовірності вказаної ксерокопії рішення представником відповідача будь-яких доказів не надано. З копії повідомлення прокурора Миколаївської області від 22 липня 2016 року вбачається, що слідчим управлінням головного управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 12015150000000085 від 16 квітня 2015 року за фактом зловживання службовими особами Очаківської міської ради службовим становищем шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей до рішення міської ради № 28 від 01 серпня 2014 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON]С.», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с.99, 100). З вищевказаного повідомлення прокурора Миколаївської області та з пояснень представників сторін в судовому засіданні вбачається, що на теперішній час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває та про підозру у вчиненні вищевказаного злочину нікому не повідомлялось. Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач наполягає на тому, що рішення Очаківської міської ради від 01 серпня 2014 року № 28 не підробляв, а матеріали справи не містять доказів протилежного. Інформація про підробку рішення [PERSON] висловлена [PERSON] без посилання на будь-які докази, що доводять вказане та не підтверджена належними та допустимими доказами представником відповідача в судовому засіданні. Посилання представника відповідача на те, що порушення кримінального провадження за фактом підробки рішення Очаківської міської ради відбулося у час, коли посаду в.о. міського голови займав [PERSON] та результати досудового розслідування тривалий час відсутні, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого ст. 62 Конституції України, ст. 2 Кримінального кодексу України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Україною, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Проаналізувавши викладене, суд вважає, що висловлювання у виступі [PERSON] про те, що: «…в 2015 году исполняющий обязанности мэра города Очакова, а сейчас действующий мэр [PERSON], действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный срок подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету…» не можна вважати оціночними судженнями. Дана інформація, яка стосується особи позивача, містить твердження щодо здійснення ним злочинних дій шляхом зловживання службовим становищем, є недостовірною в силу відсутності доказів на її підтвердження, що призвело до порушення немайнових прав позивача, приниження його честі, гідності та ділової репутації, та підлягає спростуванню. Статтею 64 Закону Закону України «Про телебачення і радіомовлення» від 21 грудня 1993 року № 3759-XII (далі Закон № 3759-XIII) встановлено, що громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Спростування повинно бути поширено тією ж телерадіоорганізацією і в такій же програмі чи передачі, що й відомості, які не відповідають дійсності, або в інший час за домовленістю з особою, права якої були порушені. Хоча в силу п. «в» ч. 1 ст. 67 Закону 3759-XIII відповідач - Державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» звільнений від відповідальності за поширення інформації, що не відповідає дійсності, оскільки ця інформація розповсюджувалася без попереднього запису та містилася у виступах осіб, які не є працівниками телерадіоорганізації; однак він зобовязаний оприлюднити спростування цієї недостовірної інформації, оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру. Водночас, відповідно до ст. 34 Конституції України, гарантіями захисту наділено також і право людини вільно поширювати інформацію про іншу особу у вигляді суджень, оцінок, думок, за виключенням випадків обмеження цього права, визначених цієї статтею Конституції України, абз. 2 ч. 1 ст. 302 ЦК України та Конвенцією. Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною законодавства України. Пунктом 2 ст. 10 Конвенції встановлено, що обмеження свободи слова є легітимними, коли це покликано необхідністю захисту репутації або прав інших осіб. В той же час, відповідно до тлумачень зазначеної норми Конвенції Європейським судом, межі припустимої критики особи, яка добровільно презентує себе як публічну, мають бути більш широкими, аніж приватної особи, оскільки публічна особа неминуче та свідомо виставляє себе, свої вчинки і слова на прискіпливий розгляд широкої громадськості (рішення Європейського суду у справі «Лінгенс проти Австрії» (1986р.) При цьому, Європейський суд зазначив, що вимоги плюралізму у демократичному суспільстві обумовлюють здійснення свободи слова не лише у формах і за змістом, які не є нейтральними, необразливими, а і таких, які викликають почуття образи, обурення або занепокоєння. В справі «[PERSON] і Гійзельс проти Бельгії» (1997 р.) Європейський суд, крім того, зауважив, що ст. 10 Конвенції захищає не тільки висловлені повідомлення та думки, а й форму їх вираження. До того ж, свобода слова включає право на можливу дозу перебільшення і навіть провокації в тих випадках, коли йде мова про події чи дії осіб в суспільному житті. У пункті 21 постанови Пленуму роз'яснено, що суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи ( далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи про право на недоторканість приватного життя (далі - Резолюція). Зокрема, у ст.ст.3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють політичну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Вільне вираження поглядів, передавання почуттів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми. Таким чином позивач [PERSON] як публічна особа є більш відкритим для допустимої критики, межі якої можуть бути ширшими ніж стосовно приватної особи. Проаналізувавши викладене, приймаючи до уваги наявність порушеного у 2015 році кримінального провадження за фактом підробки рішення Очаківської міської ради № 28 від 01 серпня 2014 року, суд вважає, що висловлювання [PERSON] про те, що «…в данной ситуации действующий мэр [PERSON] действовал в интересах бывшего Николаевского областного головы [PERSON], на сестру которого записано ряд недвижимости в городе Очакове», «…в конце концов он ([PERSON]) поставит точку над этим ОПГ, которое в Николаевской области захватило наверное все верстви власти, и творит полностью беспредел, и я очень хочу, чтоб та земля, которую украл мэр города Очакова [PERSON], она наконец то вернулась громаде и простые люди смогли на самом деле извлечь пользу из этого, а ни кто-то в карман конкретно положит себе деньги от выручки от продажи этой базы «Надежда…», з огляду на характер застосованих автором мовно-стилістичних засобів, є оціночними судженнями, які містять субєктивні думки щодо ситуації, яка склалася та становить громадський інтерес, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, не порушують особистих немайнових прав позивача, а тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правильності Вказане відповідає положенням ст.34 Конституції України про свободу думки і слова, на вільне вираження людиною своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до ст. 65 Закону № 3759-XIII та ст. 30 Закону України «Про інформацію», позивач вправі скористатися наданим йому законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у програмах та передачах даної телекомпанії з метою обґрунтування безпідставності поширених оціночних суджень, надавши їм іншу оцінку. З врахуванням викладеного , суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформації « …в 2015 году исполняющий обязанности мэра города Очакова, а сейчас действующий мэр [PERSON], действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1,8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный срок подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету…», із зобовязанням ДП «Парламентський телеканал «Рада» надати [PERSON] ефірного часу та зобовязанням останнього спростувати вищевказану недостовірну інформацію про [PERSON] під час наданого ДП «Парламентський телеканал «Рада» ефірного часу, шляхом проголошення в ефірі телеканалу «Рада» тексту спростування наступного змісту: «Опровержение. Я, [PERSON] заявляю, что 14 июля 2016 года во время брифинга [PERSON] на телеканале «Рада» мной распространена недостоверная информация про мэра города Очакова [PERSON] о том, что он, действуя с прямым умыслом, злоупотребляя служебным положением, совершил подлог решения городского совета № 28 от 01.08.2014г., в котором самовольно изменил площадь земельного участка с 1 гектара на 1.8 под базу отдыха «Надежда», а также убрал пункт, согласно которому заказчик должен был в 6-месячный срок подать документацию по отводу земли на утверждение городскому совету. Указанная информация признана судом недостоверной и такой, что порочит честь, достоинство и деловую репутацию [PERSON]». В задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача [PERSON]

Outcome: partial