overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

24.07.2017 року позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» через представника [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та, на яку накладено арешти на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданих відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 27.08.2014 у виконавчих провадженнях № 44501700 та № 44501658. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11393828000. В забезпечення належного виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, 12.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 93662, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. 13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, про що було внесено запис до Державного реєстру іпотек. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, то відповідач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

24.07.2017 року представник позивача звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище - «[PERSON]». В обгрунтування позову послався на те, що шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 19.07.2008 року. Від подружнього життя в останніх є двоє дітей: [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що з грудня 2016 року шлюбні стосунки між останніми припинені, як і припинено ведення спільного господарства, проживають окремо, втратили один до одного почуття любові. Позивач у судове засідання не з'явилася, представник останньої подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, стосовно заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2008 року, що підтверджується копією актового запису про шлюб № 1495 від 19.07.2008 року. Від подружнього життя у сторін є двоє дітей: [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, останні втратили один до одного всі почуття, спільного побуту не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

24.07.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено відповідний запис за №29. Зазначив, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачем, дітей не мають. Основною причиною розпаду сім»ї є той факт, що в грудні 2015 року відповідач поїхав зі свого постійного місця проживання у невідомому позивачу напрямку і по даний час ніяких відомостей про нього не має. Позивач втратила почуття та любов до відповідача, так як на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком і має намір в подальшому з ним одружитися. Вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя її з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Представник позивача просить справу розглядати у його відсутності та відсутності позивача, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення суду. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася через оголошення у пресі (газета Урядовий кур»єр №176 від 20.09.2017 року). Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.04.2014 року серії І-ТП №110297. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовані. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

24.07.2017 року Чернігівська міська рада (далі заявник) звернулася до суду із заявою про визнання відумерлою спадщини [PERSON], яка померла 05.11.2015 року, а саме квартири [ADDRESS], та передачу її у власність територіальної громади міста Чернігова в особі заявника. Заяву мотивує відсутністю у [PERSON] спадкоємців і не прийняттям її спадщини. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала і наполягала на її задоволенні; представник Першої чернігівської державної нотаріальної контори не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], яка померла 05.11.2015 року, була власником квартири [ADDRESS] (далі Квартира). Як убачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася, її спадщину ніхто не прийняв, що дає підстави для висновку про відсутність спадкоємців майна [PERSON] Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням. За приписом статті 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до Закону. Таким чином, вимоги заявника ґрунтуються на Законі, при цьому повністю доведені, що є підставою для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

24.07.2017 р. позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовує позовні вимоги тим, що зареєструвала шлюб з відповідачем 14.10.1977 року у виконкомі Яблуницької сільради Яремчанської міськради Івано-Франківської області за актовим записом №24. Діти сторін на даний час досягли повноліття. Позивачка вказує, що одруження з відповідачем виявилося не вдалим. З вини відповідача сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Сімейних відносин сторони не підтримують, спільно не проживають. Між ними склалися такі відносини, які виключають подальше спільне життя і збереження шлюбу. Примирення між ними неможливе. Спору про розподіл майна у сторін не виникає. Позивачка просить задовольнити позов: розірвати шлюб та залишити їй прізвище «Онуфрак». Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Він не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно записів у свідоцтві про одруження (а.с.7), сторони одружилися 14.10.1977 року. Судом встановлено, що між сторонами склалися такі відносини, які виключають подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Тому шлюб слід розірвати. Згідно правил ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Тому позивачці слід залишити прізвище, яке вона одержала у звязку з реєстрацією шлюбу. На підставі ст.ст.110-112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

24.07.2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього аліменти на її користь на малолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 заробітної плати до досягнення дитиною повноліття. При цьому посилається на те, що вона з відповідачем з 2010 року по 2015 рік перебували у фактичних шлюбних відносинах. Під час спільного проживання в них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Після припинення фактичних шлюбних стосунків син залишився проживати разом з нею. Відповідач після припинення шлюбних відносин та спільного проживання повністю відмовився від утримання сина, у звязку з чим вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Враховуючи те, що позивачка не відкликала позовну заяву та у справі достатньо доказів, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивачки. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Тому згідно ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження батьками дитини [PERSON], [INFO] є: батько - [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд вважає, що за вказаних обставин, з урахуванням матеріального стану сторін з [PERSON], [INFO] слід стягнути на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24.07.2017 р. та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 30.09.2030 року. Суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

24.07.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 29 серпня 1987 року Виконавчим комітетом Бужанківської сільської ради Іваничівського району Волинської області. Від шлюбу з відповідачем неповнолітніх дітей немає. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони не розуміють один одного, не можуть знайти спільних рішень при веденні спільного господарства, роз приділення і використання сімейного бюджету, що врешті призвело до припинення шлюбних відносин. Тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає, що спільне проживання, примирення і збереження сім'ї є неможливим. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, не повідомив про причини неявки, відзив не подавав. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, ведуть окремо господарства, шлюб фактично розпався. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд шлюб розриває. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80 грн. судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

24.07.2018 заявник\~ звернувся\~ до суду з заявою та просив встановити факт належності [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документа - заповіту НВО 342285 від 21 березня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 275 та посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON]. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересовані особи - [PERSON] державна нотаріальна контора, [PERSON], в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення заяви. В судовому засіданні встановлено, що 21 березня 2017 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON]В за реєстром № 275 на ім'я [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). 18 січня 2018 року [PERSON] помер (а.с.15). Заявник та [PERSON] звернулись до Другої [PERSON] нотаріальної контори. [PERSON], відповідно до заяви № 614 від 29 березня 2018 року відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Друга чернігівська державна нотаріальна контора листом від 03.04.2018 № 1160 02-14 повідомила заявника про те, що у заповіті допущена помилка і акцентована увага на тому, що існує розбіжність дати народження зазначених в паспорті [PERSON] та заповіті, а саме: замість дійсної дати народження - «08 серпня 1986 року», у заповіті зазначено - «08 листопада 1986 року» (а.с.17-18). В звязку із цим, нотаріусом не може бути видано спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті спадкодавця існує помилка. Зокрема, згідно паспорта громадянина України [PERSON] народився 08.08.1986 (а.с.13). Проте у заповіті від 21.03.2017 дата народження [PERSON] значится як «08 листопада 1986 року» (а.с.16) Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

24.07.2018 р. [PERSON] (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що він є сином [PERSON], яка померла 15.03.2013 р. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що в свідоцтві про його народження, складеному російською, невірно вказано власне імя матері «Нина» замість «Антонина», що унеможливлює отримання ним у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину матері за заповітом. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні; будучи допитаним судом в якості свідка підтвердив, що [PERSON], яка померла 15.03.2013 р., була його матірю. Представник заінтересованої особи не зявився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Заявник народився 17.02.1959 року в с. Товстоліс Чернігівського району Чернігівської області (а.с 5). У свідоцтві про народження заявника, складеному російською, батьком заявника записаний «Михайленко Владимир Сергеевич», а матірю - «Михайленко Нина Ивановна» (а.с. 10). Водночас, як випливає із свідоцтва про одруження, батько заявника [PERSON] перебував у шлюбі з Михаленко (дошлюбне прізвище - Самотяжко) [PERSON] (а.с. 9). Вказані документи та покази свідка в сукупності свідчать про те, що під час оформлення актового запису та свідоцтва про народження заявника було допущено помилку в написанні власного імені матері заявника і замість «Антонина» зазначено «Нина». Наявність цієї помилки, натепер унеможливлює отримання заявником документів про право на спадщину матері за заповітом. За таких обставин, права заявника підлягають захистові в судовому порядку шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, а тому подана заява належить до задоволення.

Outcome: approved