Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

21 травня 2021 року позивач звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що від шлюбних стосунків зі [PERSON] у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що з часу ухвалення рішення у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Зокрема, він одружився і тепер на його утриманні перебуває безробітна дружина [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , який навчається у коледжі та потребує матеріальної допомоги, батьківство щодо дитини вказане відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері. Крім того, він зобов`язаний утримувати своїх непрацездатних батьків. У його матері [PERSON] погіршився стан здоров`я. Оскільки зараз він перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, просить зменшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, на його думку, не порушить інтересів дитини. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 30 червня 2021 року. 15 червня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Дуденок О.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача позовні вимоги до [PERSON] не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вказала, що зміна сімейного стану позивача, а саме одруження з жінкою, яка має власну дитину, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Погіршення майнового стану належними доказами не підтверджено. Крім того, бажання позивача утримувати іншу дитину не повинно компенсуватися за рахунок зменшення аліментів на утримання власної дитини (а.с. 40-42). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 липня 2021 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що він як і під час призначення аліментів працює на тому ж державному підприємстві, на даний час отримує мінімальну заробітну плату, яка є його єдиним джерелом доходів. На час призначення аліментів він був розлучений, у шлюбі не перебував, а тому погодився на призначення аліментів у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходів). У його власності немає нерухомого майна, земельних ділянок, цінного рухомого майна, вкладів у банках тощо. За весь цей період він лише набув у порядку спадкування від свого померлого брата автомобіль ВАЗ 2106, 1986 р.в. Згодом позивач одружився повторно, його дружина не працює у зв`язку з відсутністю відповідних вакансій за місцем їх проживання. До складу його сім`ї після одруження входить і неповнолітній син другої дружини, що тягне за собою видатки сім`ї на його утримання. Після того, як йому призначили аліменти за рішенням суду, його батьки досягли пенсійного віку та отримують мінімальну пенсію. Стан здоров`я матері суттєво погіршився,а тому він змушений надавати їй допомогу на лікування. Крім того, вказав, що у зв`язку з наявністю боргу за аліментами, він обмежений у праві виїзду за кордон, отже, не може поїхати на заробітки; обмежений у праві керування транспортним засобом, внаслідок чого не може змінити посаду або заробити хоча б незначні кошти на тимчасових роботах. Зміна сімейного стану, настання непрацездатності батьків, погіршення здоров`я матері, інші обставини призвели до суттєвої зміни його майнового стану, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача - адвокат Хмельницька Л.М. в судовому засіданні підтримала заявлені позивачем вимоги. Пояснила, що вказані у позові обставини є прямими підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за відповідним рішенням суду, до 1/4 частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, такий розмір аліментів є достатнім, з огляду й на положення СК України в частині призначення такого розміру на одну дитину в наказному провадженні. Представник відповідача - адвокат Дуденок О.О. в судовому засіданні вказала на невизнання її довірителькою заявлених позовних вимог. Свою позицію обґрунтовувала тим, що позивачем не доведено наявність таких обставин, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів до 1/4 частки усіх видів його доходів, оскільки такий розмір не відповідатиме інтересам дитини та позбавить відповідача можливості забезпечити належне утримання сина. Позивачем не доведено факту погіршення його матеріального стану, а зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, зважаючи на те, що він фактично не зобов`язаний утримувати чужу дитину, а рішення про стягнення аліментів на користь батьків відсутні. Крім того, вказала, що на думку відповідача, позивач веде підсобне господарство (має теплицю) та продає овочі, від чого має додатковий дохід, а його дружина не працює, бо може собі це дозволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, забезпечивши участь в судовому засіданні свого представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 17 лютого 2009 року перебували у шлюбі, який у подальшому рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року розірвано (а.с. 9). Від шлюбних стосунків у них народився спільний син [PERSON] , [INFO] (а.с. 19, справа №2504/961/12). Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 грудня 2012 року ухвалено стягнути зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29-30, справа № 2504/961/12). Зі згадуваного рішення вбачається, що [PERSON] визнав позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10 грудня 2015 року у подальшому позивач [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) (а.с. 10). У [PERSON] є син - [PERSON] , [INFO] , запис про батька якого здійснено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто прізвище - за прізвищем матері, а ім`я та по батькові - за вказівкою матері (а.с. 11, 12). Зараз [PERSON] є неповнолітнім та навчається у Черкаському художньо-технічному коледжі (а.с. 15). Сім`я здійснює видатки на його утримання (а.с.16). [PERSON] тривалий час є безробітною, що підтверджується її трудовою книжкою (а.с. 13-14). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 370, виданої 14 травня 2021 року виконавчим комітетом Мошнівської сільської ради 05 лютого 2021 року, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). До складу його сім`ї входять: дружина [PERSON] ; пасинок [PERSON] ; батько [PERSON] ; мати [PERSON] . Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що після ухвалення Варвинським районним судом Чернігівської області рішення від 28 грудня 2012 року по справі № 2504/961/12 про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), сімейний стан платника аліментів дійсно змінився, оскільки в подальшому він зареєстрував новий шлюб. Оскільки теперішня дружина позивача не працює, то є підстави вважати, що заробітна плата позивача є основним джерелом для існування сім`ї. Суд зважає на доводи сторони відповідача в тій частині, що факт утримання позивачем неповнолітнього сина своєї теперішньої дружини не може бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його рідного сина [PERSON] , оскільки усиновлення [PERSON] позивачем не здійснювалося. Однак, суд бере до уваги той факт, що вказана неповнолітня особа входить до складу сім`ї позивача, зважаючи на що [PERSON] має право та фактично зобов`язаний брати участь в утриманні пасинка для підтримання нормальних сімейних відносин. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Рішення суду від 28 грудня 2012 року у справі №2504/961/12 не містить посилань на наявність у [PERSON] непрацездатних батьків. Підтверджень того, що вказаний факт був врахований судом при винесенні рішення суду не надано. Однак, з матеріалів справи вбачається, що батько позивача (а.с. 8) - [PERSON] , [INFO] , отримав пенсійне посвідчення [INFO] та є пенсіонером за віком. Мати позивача - [PERSON] , [INFO] отримала пенсійне посвідчення [INFO] та є пенсіонером за віком (а.с. 19, 20). Довідкою з місця проживання підтверджується факт спільного проживання позивача, зокрема, і зі своїми непрацездатними батьками (а.с. 22). Ці факти суд сприймає як такі, що мають бути враховані при розгляді питання про зменшення розміру аліментів, оскільки впливають на виникнення у платника аліментів і інших зобов`язань стосовно батьків, які втратили статус працездатних осіб. Так, необхідність виконання своїх сімейних обов`язків позивачем щодо непрацездатних батьків підтверджується, зокрема тим, що його мати - [PERSON] перебувала на лікуванні від мозкового ішемічного інсульту на тлі гіпертонічної хвороби, церебрального атеросклерозу та цукрового діабету, що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами (а.с. 19-20). З довідки № 26/259 від 17 травня 2021 року, виданої ДП НВК «Фотоприлад», вбачається, що розмір заробітної плати позивача становить близько 6 600,00 грн на місяць (а.с. 21). Крім поточних аліментів на утримання сина [PERSON] , із заробітної плати частково вираховується заборгованість по аліментах за минулий час, яка становить близько 2 000,00 щомісяця. Зважаючи на те, що заробітна плата позивача близька до мінімальної, підстави вважати, що його матеріальне становище з часу призначення аліментів покращилось, відсутні, а зміна сімейного стану та втрата батьками статусу працездатних осіб створює додаткові обов`язки, які повинен виконувати позивач стосовно членів своєї сім`ї, що свідчить про зміну його майнового стану. На обґрунтування своїх заперечень або обставин, які є підставою для відмови у задоволенні позову, сторона відповідача будь-яких письмових доказів не надала, обмежившись усними поясненнями та відповідною заявою по суті справи з посиланням на недоведеність вимог позивача. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, зважаючи на задовільний стан здоров`я дитини та платника аліментів, беручи до уваги, що позивач є працездатною особою, проте має близький до мінімального розмір заробітку, який є єдиним джерелом його доходів, після ухвалення рішення про стягнення аліментів уклав новий шлюб, унаслідок чого до складу його сім`ї входить і неповнолітня дитина, його батьки набули статусу непрацездатних осіб, а мати має незадовільний стан здоров`я, відсутність в матеріалах справи інформації про перебування у власності позивача нерухомого майна, земельних ділянок, вкладів в банківських установах, здійснення видатків, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, пояснення позивача щодо набуття у власність автомобіля в порядку спадкування, а також беручи до уваги мінімальний гарантований розмір аліментів, який може бути призначений на одну дитину, враховуючи рівність прав та обов`язки щодо утримання батьками своєї дитини, дотримуючись таких засад цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, зменшивши розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] на підставі рішеннями суду від 28 грудня 2012 року у справі № 2504/961/12, до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки суд вважає встановленим факт зміни сімейного стану платника аліментів та погіршення його матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів. На переконання суду вказаний розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд зважає, що стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника. Вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved