Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

24.04.2020 року [PERSON] звернулася до суду із даною позовною заявою, вказуючи, що [INFO] народився [PERSON] . Матір`ю дитини є вона [PERSON] . Батьком дитини визнано [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач, посилаючись на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180 - 182 СК України, ст. ст. 175-177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень , щомісячно, починаючи з 07.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. 04.05.2020 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 04.06.2020 року. Суд за заявою відповідача [PERSON] 04.06.2020 року перейшов до розгляду справи № 364/355/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за правилами загального позовного провадження . Призначено підготовче засідання на 19.06.2020 року об 09:00 годині. 19.06.2020 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до судового розгляду на 09.07.2020 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила суд при визначенні розміру аліментів врахувати понесені нею додаткові витрати по утриманню сина , як то оплата витрат на лікування дитини. Відповідач визнав позов частково та зазначив , що погоджується проводити виплату аліментів в розмірі 1000,00 гривень щомісячно, вказуючи, що він має невелику заробітну плату . Представник відповідача підтримав позицію свого довірителя та вказав, що аліменти слід стягувати починаючи з моменту звернення позивача до суду, врахувати , що [PERSON] в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина починаючи з листопада 2019 року, при визначенні розміру аліментів взяти до уваги розмір заробітної плати відповідача та що розмір аліментів про який просить позивач є завеликим , просив суд частково задовольнити вимоги позивача. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін по справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є син [PERSON] , [INFO] , місце народження якого смт Володарка, Київської області, актовий запис № 91 від 20.09.2018 року ( а.с.8, 9, 17-20). [PERSON] проживає разом з позивачем по місцю її проживання за адресою: [ADDRESS] ( а.с.10). [PERSON] добровільно виплачує аліменти на утримання сина починаючи з листопада 2019 року, про що свідчать надані відповідачем довідки з місця роботи ТОВ « Хліба Київщини» № № 5, 6 від 11.05.2020 року ( а.с.35, 36) та видаткові чеки про отримання аліментів позивачем ( а.с. 37-42). Заробітна плата , яку отримує відповідач становить - 4770,00 грн ( а.с.35). Вказані обставини жодна зі сторін не оспорює та вони стверджуються їх поясненнями наданими у судовому засіданні. В досудовому порядку угоди про розмір аліментів між сторонами не досягнуто. Суд, частково задовольняючи позовні вимоги, виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 7, 10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, а також приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі враховуючи , що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Однак розмір аліментів визначає суд враховуючи вищевказані обставини по справі, дохід відповідача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, можливість відповідача сплачувати аліменти враховуючи його доходи, наявність у відповідача батьків похилого віку ( пенсіонерів), а також те, що відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів, але в меншому розмірі як того просить позивач . Окрім того позивачем не надано суду розрахунок на обґрунтування суми аліментів саме у розмірі 3 000,00 гривень. З огляду на вказане, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, враховуючи покладення законом на батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, суд визначає та вважає за необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн 00 коп. Саме такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. Вимога позивача щодо стягнення аліментів, починаючи саме з 07.10.2019 року не ґрунтується на вимогах чинного законодавства , оскільки стаття 191 СК України вказує, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто в даному випадку, починаючи з 24.04.2020 року. Щодо посилань позивача відносно витрат на лікування дитини суд вважає за необхідне зазначити, що батьки зобов`язані брати участь й у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), стягнення яких в судовому порядку передбачено ст.185 СК України. Отже, в разі відсутності в подальшому з боку відповідача матеріальної допомоги на лікування дитини, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом, а відтак у даному провадженні суд не має можливості взяти до уваги посилання позивача. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо інших доводів сторін, викладених у заявах по суті справи, суд зазначає, що у п. 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 (заява №63566/00) «Пронін проти України» зазначено, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі - в розмірі 1500,00 гривень, що є більшим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, до досягнення дитиною повноліття. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 840,80 грн.

Outcome: partial