Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

21 червня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості на суму 18420,90 грн. за кредитним договором б/н від 16.04.2009 р., яку обгрунтував тим, що відповідач звернулася до нього із заявою про надання банківських послуг від 16.04.2009 р., згідно якої отримала кредит на суму 29000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківську картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Публікація банком на своєму сайті Умов та Правил надання банківських послуг є публічною офертою, що містить умови та правила надання послуг банком його клієнтам. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов'язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, не виконавши свої зобов'язання до договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями відповідач станом на 05.06.2017 р. має заборгованість на суму 18420,90 грн., з яких: 2242,29 грн. - тіло кредиту; 3159.59 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 11903,74 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 865,28 грн. - штраф (процентна складова). Представник відповідача надав заперечення на позовну заяву, де просив відмовити у позові з тих міркувань, що позовні вимоги необгрунтовані і недоведені. Між сторонами не було укладено у письмовій формі кредитного договору і не виникло кредитних зобов'язань відповідно до вимог ст. 11, 509, 1054, 1055 ЦК України, а наявна анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.04.2009 р. не свідчить про укладення кредитного договору б/н від 16.04.2009 р.. У ній також не вказано в якому розмірі надано кредит та чи ознайомлена відповідач з Правилами, тарифами і умовами кредитування та обслуговування, а також чи отримувала вона їх. Оскільки позивачем не надано належних доказів укладення кредитного договору, то позовні вимоги є недоведеними і задоволенню не підлягають. У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на зазначені доводи, а також на наявність суперечностей у розрахунках заборгованості, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Позивач свого представника до суду не направив за наявності клопотання про розгляд справи за його відсутності. З матеріалів справи суд встановив, що 14 квітня 2009 року [PERSON] оформила у відділенні ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило своє найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», заяву, де вказала свої персональні дані і виявила бажання оформити на своє ім'я кредитку з бажаним кредитним лімітом 5000 грн. на умовах, які пропонував банк, а 16 квітня 2009 року отримала платіжну картку «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» з кредитним лімітом 3800 грн. та базовою процентною ставкою 2,5% на місяць на залишок заборгованості, що підтверджено копією цієї заяви (а.с.8). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). Як встановлено судом, сторони оформили у письмовій формі заяву, яка містить відомості про видачу платіжної картки та ПІН, суму кредиту, процентну ставку, порядок погашення заборгованості, застереження про згоду з запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, підписи та реквізити сторін, що свідчить про досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов, необхідних для укладення кредитного договору у простій письмовій формі. Таким чином суд вважає, що 16 квітня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір у письмовій формі, на підставі якого між ними виникли зобов'язання з надання кредиту та його повернення і сплати процентів за користування ним. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбаченим ч. 2 ст. 16 ЦК України, є примусове виконання обов'язку в натурі. З розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2015 р. видно, що позичальниця користувалася кредитними коштами та здійснювала його погашення періодичними платежами. Станом на 31.08.2015 р. прострочена заборгованість була відсутня, а поточна заборгованість становила 7047,57 грн., яка складалася з заборгованості по кредиту на суму 5603,00 грн. та заборгованості по процентах на суму 329,29 грн. (а.с.5-6). З розрахунку заборгованості за договором станом на 05.06.2017 р. видно, що позичальниця вносила кошти на погашення заборгованості не щомісяця, останній платіж внесла 18 квітня 2017 року. Станом на 05.06.2017 р. сума прострочених вимог (накопичувальним підсумком), зазначена у графі за № п/п 16 Розрахунку, становила 5672,03 грн. (а.с. 7). Зазначена сума є підтвердженою сумою простроченої заборгованості за кредитними договором і підлягає стягненню з відповідачки на часткове задоволення вимог позивача. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності з принципом змагальності сторін, закріпленим у ст. 10 ЦПК України та ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем на підтвердження своїх вимог про стягнення заборгованості на загальну суму 18420,90 грн., з яких: 2242,29 грн. - тіло кредиту; 3159.59 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 11903,74 грн. - нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 865,28 грн. - штраф (процентна складова), суду надано, зокрема, копію заяви про надання кредитних послуг, копію Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаних Головою Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Дубілетом О.В. та Розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.04.2009 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 05.06.2017 р. (а.с.7, 8, 9-23). Проте наданий Витяг не має необхідних для його ідентифікації даних, таких як реєстраційний номер і дата. Відсутні такі дані і у формі заяви, підписаної сторонами при укладенні кредитного договору. У загальних положеннях Витягу міститься посилання на видану банку ліцензію Національного банку України № 22 від 29.07.2009 р., тобто пізнішу дату за дату укладення кредитного договору - 16 квітня 2009 р.. Зазначені обставини ставлять під сумнів те, що саме ті Умови і Правила надання банківських послуг, які позивач надав суду у формі Витягу, надавались позичальниці для ознайомлення при укладенні кредитного договору. Доказів надання позичальниці для ознайомлення Тарифів банку як і самих Тарифів позивачем суду не надано. Наданий суду Розрахунок заборгованості за договором станом на 05.06.2017 р. виконаний у формі таблиці, яка складається з 19 граф, не дає можливості здійснення логічного контролю зазначених у ній даних. Жодна складова заборгованості, зазначеної внизу таблиці та її загальна сума не відповідають даним самої таблиці. Поточна заборгованість у Розрахунку не виділена і підстави її стягнення у позовній заяві належним чином не обґрунтовані. Одночасне нарахування пені за прострочення зобов'язання (графа 11) та пені за несвоєчасну сплату боргу (графа 17) Розрахунку і судових штрафів суперечить статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки пеня і штраф належать до одного виду відповідальності. Зазначені обставини не дають суду підстав для висновку про доведеність належними і допустимими доказами позовних вимог про стягнення заборгованості на загальну суму 18420,90 грн.. Виходячи з викладеного, суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача прострочену заборгованість на суму 5672,03 грн.. За правилом ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 1600 грн. необхідно стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволеного позову, виходячи з наступного розрахунку. 5672,03 грн. х 100: 18420,90 грн. = 30,80 (відсоток розміру задоволеного позову); 1600,00 х 30,80 : 100 = 492,80 (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

Outcome: partial