Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

23 червня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради про визнання протиправним та скасування рішень. Зокрема просила визнати протиправним та скасувати рішення 41 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради від 20 червня 2014 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій ізх землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та городництва» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по 1-му провулку Орджонікідзе (теперішня вул.. [PERSON]) буд. 19-б м. Чернігів, орієнтовною площею 0,258 га та рішення 50 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради від 27 квітня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою про передачу земельних ділянок у власність та оренду громадянам, поновлення договір оренди громадянам, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва індивідуальних гаражів та огородництва» в частині затвердження проекту землеустрою і передачі у власність громадянина [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) по 1-му провулку Орджонікідзе (теперішня вулиця [PERSON]) буд. 19-б м. Чернігів, орієнтовною площею 0,0258 га (кадастровий номер 7410100000:02:026:0230) та стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що незаконно [PERSON] міською радою було передано у власність [PERSON] 0.0258 га земельної ділянки, по 1-му провулку Орджонікідзе (нинішня [PERSON]) буд. № 19-б, оскільки відповідно до частки у праві власності на вказаний житловий будинок, позивачка повинна користуватись більшою частиною цієї земельної ділянки, чим вона користується. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] міської ради подала письмові заперечення проти позову та просила відмовити в його задоволенні. Представники відповідача [PERSON] подали письмові заперечення та просили відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору від 25 вересня 1986 року позивачка - [PERSON] придбала у [PERSON] Кузьміча 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Чернігові по 1-му провулку Орджонікідзе (нинішня [PERSON]) буд. № 19-б, розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Як зазначила позивачка в судовому засіданні придбавши 2/3 частини вказаного житлового будинку, земельна ділянка була розділена парканом між співвласниками житлового будинку. 31 жовтня 1989 року [PERSON] батько відповідача [PERSON] у [PERSON] придбав 11/60 частин вказаного житлового будинку, який був поділений в натурі і відповідно земельна ділянка за вказаною адресою, що підтверджується технічними паспортами на житловий будинок від 22.02.1989 р. на ім'я [PERSON] власника 1/6 частини житлового будинку і [PERSON] власника 11/60 частин житлового будинку. При укладенні договору купівлі-продажу 31.10.1989 р. про придбання [PERSON] 11/60 частин вказаного житлового будинку, продавцем цієї частини домоволодіння [PERSON] була визначена частина земельної ділянки, яка була передана [PERSON] в користування із загальної частини земельної ділянки, що перебувала у її користуванні і відгороджена парканом від частини земельної ділянки, якою користувалась [PERSON], підтвердженням чому є технічний паспорт на житловий будинок від 22.02.1989 р. Таким чином з 31.10.1989 p., в фактичному користуванні [PERSON] і в подальшому користуванні [PERSON] знаходилась земельна ділянка площею 0,0258 га відповідно до порядку користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Чернігові по 1-му провулку Орджонікідзе (нинішня [PERSON]) буд. № 19-б і який існує до сьогоднішнього дня. Перехід права користування [PERSON] вказаної земельної ділянки відбувся на підставі договору дарування від 10.06.2013р. та договору купівлі-продажу 3/20 частин вказаного житлового будинку від 30.12.2013 p., укладеного з правонаступником [PERSON] - [PERSON] у відповідності до ст. 90. 91 Земельного кодексу Української РСР від 08.07.1970 р. в редакції 25.10.1988 р. Зокрема, чинним на той час ч.1 ст. 90 Земельного кодексу Української РСР було визначено, що на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Статтею 91 цього Кодексу передбачено, що особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Наступні зміни в розмірі часток в спільній власності на будинок, які сталися у зв'язку з прибудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін встановленого порядку користування ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою є обов'язковою і для особи, яка згодом придбає відповідну частку в спільній власності на цей будинок. Разом з тим, позивачем було надано зобовязання надане [PERSON] від 26.11.1999 p., де [PERSON] не заперечувала проти облаштування вигрібної ями на ділянці [PERSON] та заява [PERSON] до компетентних органів від 26.03.2014 p., про те, що остання не заперечує проти будь-якої перебудови, перепрофілювання та прибудови у житлових та нежиглових приміщеннях та на земельній ділянці, що належить [PERSON] на правах приватної власності, який мешкає за адресою: м.Чернігів, 1-й провулок Орджонікідзе, будинок 19 б, квартира № 2,3, що свідчить про існування угоди про порядок користування земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку по 1-му провулку Орджонікідзе (нинішня [PERSON]) буд. № 19-6. Також, на підтвердження існування вказаної угоди про порядок користування земельною ділянкою є особисто вчинений підпис [PERSON] на Акті узгодження меж земельної ділянки, що відводилась [PERSON] у власність та акті прийому-передачі межових знаків на зберігання, що є складовою частиною Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0258 га у власність [PERSON] Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 79-1 ЗК України у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Статтею 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 186 Земельного кодексу України, яка визначає погодження і затвердження документації із землеустрою визначено, що проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж районів у містах погоджуються з відповідною районною у місті радою, районною у місті державною адміністрацією (у разі їх утворення). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. 20.02.2014 року [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради з заявою про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, орієнтовною площею 100 кв. м, за адресою: м. Чернігів, 1 пров. Орджонікідзе, 19-б, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пунктом 1.19 рішення [PERSON] міської ради від 20.06.2014 р. (сорок перша сесія шостого скликання) [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельну ділянку по 1-му провулку Орджонікідзе, 19-б у місті Чернігові, площею 0,0258 га. 19.03.2015 р. [PERSON] звернувся до [PERSON] міської ради з клопотанням про передачу у власність (або) оренду вказаної вище земельної ділянки, в додатках до якого ним додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (погодженої у встановленому порядку) та копію витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Пунктом 2.7 рішення [PERSON] міської ради від 27.04.2015 р. (п'ятдесята сесія шостого скликання) [PERSON] затверджено проект відведення та передано у власність безоплатно земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по 1-му провулку Орджонікідзе (теперішня - вул. [PERSON]), 19-б, площею 0,0258 га (кадастровий номер 7410100000:02:026:0230). Складання державного акту на право власності на земельну ділянку здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. Саме на підставі даного виду документації [PERSON] було передано у власність земельну ділянку по 1-му провулку Орджонікідзе (теперішня - вул. [PERSON]), 19-б. Положеннями статті 198 Земельного кодексу України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; г) виготовлення кадастрового плану. Відповідно до акту визначення та погодження меж земельної ділянки від 27 липня 2014 року, а також акту прийомки передачі межових знаків на зберігання від 27 липня 2014 року, стоїть підпис [PERSON] як суміжного землекористувача, що визнала позивач в судовому засіданні. На вказаних документах чітко вказані межі та розмір спірної земельної ділянки. Дані документи посвідчують погодження власників/користувачів суміжних земельних ділянок. Положеннями статей 116, 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідно до положень ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До компетенції органів місцевого самоврядування не належить встановлення (відновлення) меж земельних ділянок переданих у власність. Технічна документація розробляється землевпорядними організаціями. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач щодо оформлення спірної земельної ділянки не заперечувала, тому відсутні підстави для визнання протиправними рішення [PERSON] міської ради, які оспорюються позивачем та порушення оскаржуваним рішенням прав та законних інтересів [PERSON], а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed