Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

23 квітня 2021 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 31 липня 2010 року Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №02. Спільне життя не склалося у зв`язку з розбіжностями характерів, повне непорозуміння, постійні сварки та суперечки призвели до того, що шлюб фактично розпався, примирення неможливе. З 2020 року сім`я розпалася, та сторони стали проживати окремо. Ухвалою Василівського районного суду від 06 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року, який було зареєстровано Кам`янською сільською радою Василівського району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.07.2010 року (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2020 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено ст.110 Сімейного кодексу України, ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач вважає подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved