Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

22.04.2019 р. представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яремчанської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Яблуницької сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] одна утримує п`ятьох дітей, так як батько старшої дочки - [PERSON] з сім`єю не проживає, а відомості про батька молодших чотирьох дітей записані згідно вимог СК України - за вказівкою матері. Відповідач не дбає про розумовий, фізичний і духовний розвиток дітей, не створила належні умови для їх проживання, в помешканні антисанітарія. Старша дочка - [PERSON] , потерпіла від сексуального насильства, про що була порушена кримінальна справа. За місце проживання відповідач характеризується з негативної сторони - зловживає алкоголем, недбайливо відноситься до своїх батьківських обов`язків, залишала дітей без догляду дорослих, не приймала активної участі у житті громади, не користується авторитетом серед громадськості села. У 2018 році на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про стан виховання та утримання дітей і попереджалося відповідача про адміністративну та кримінальну відповідальність за неналежне утримання, виховання та навчання дітей. Оскільки відповідач не виправилась, і надалі не дбає про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує їх матеріально, а також з метою захисту прав та інтересів дітей, на засіданні виконавчого комітету Яремчанської міської ради 27.11.2018 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей. На даний час четверо менших дітей перебувають у Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а 05.04.2019 р. на ім`я начальника служби у справах дітей від старшої дочки [PERSON] надійшла заява про позбавлення її матері батьківських прав. Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги в частині зменшення розміру стягнення аліментів, уточнені позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених в позовній заяві, суду пояснила, що у квітні 2018 року на адресу служби у справах дітей надійшло звернення старшої дочки відповідача - [PERSON] про сексуальне насильство в 2012 році. З того часу сім`я перебуває під наглядом сторони позивача. Відповідач зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, водить посторонніх осіб. На сьогоднішній день четверо менших дітей знаходяться в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, а старша - [PERSON] проживає разом із бабусею. Відповідач періодично (рідко) відвідує дітей, але не цікавиться ними. За останній рік тільки чотири рази відвідала дітей у центрі, на день народження привітала тільки одну дитину. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. Вона пояснила, що перестала вживати спиртні напої, близько місяця тому знайшла роботу, бажає повернути дітей та просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її матір`ю, проте вона не піклується про дітей та свідка в тому числі. Коли свідок у 12,5 років розказала мамі про насильство зі сторони її співмешканця, мати не повірила, навіть у 2018 р. погрожувала дочці та шантажувала, щоб остання забрала заяву про насильство із поліції. Тривалий час свідок проживає окремо від відповідача, у своєї бабусі у с. Вороненко , коли приїжджала навідати маму та молодших братів та сестер - діти постійно були брудні, голодні, а мама - п`яна. Бували випадки, коли телефонувала до сестер і братів, ті казали, що закриті в будинку мамою та вони голодні. На початку 2019 р. вона написала заяву в службу у справах дітей про доцільність позбавлення її матір батьківських прав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про підтримання позову та про розгляд справи без представника. Суд, заслухавши сторін, свідка [PERSON] , дослідивши докази, представлені сторонами та з`ясувавши фактичні обставини справи, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та достовірно встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-14). Відповідач сама утримує п`ятьох дітей та проживає разом із ними в [ADDRESS] . Вказаний факт не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою про склад сім`ї (а.с.15), актами обстеження матеріально-побутових умов (а.с.16, 18, 19). Згідно характеристик виконкому Яблуницької сільської ради (а.с.20, 21), відповідач [PERSON] на території сільської ради зарекомендована з негативної сторони, не користується повагою та авторитетом серед жителів села і своїх товаришів, має неприязні відносини з сусідами, зловживає спиртними напоями. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.04.2019 р. (а.с.22), остання звернулася до служби у справах дітей із клопотанням про позбавлення її матір батьківських прав. Пояснення сторони відповідача про те, що вона змінилась за останній період (працевлаштувалась, перестала вживати алкоголь - приблизно один місяць тому, тобто у липні 2019 року), суд оцінює критично, оскільки під час розгляду справи відповідач не збільшила кількість відвідувань дітей у Центрі (останнє 27.03.2019 р. та 24.07.2019 р.), не спростувала свою поведінку відносно старшої доньки (шантажування), підтвердила наявність факту відмови від однієї дитини в роддомі. Згідно рішення виконавчого комітету Яремчанської міської ради №109 від 27.11.2018 року (а.с.6-8), орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином, судом встановлено, що позов в частині позбавлення батьківських прав обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. В ст. 2 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. В ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. А тому, з врахуванням вимог позивача, суд прийшов до переконання про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення ними повноліття, на особові рахунки дітей, які будуть відкриті у відділенні Державного ощадного банку України законними представниками дітей. В п. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так само в п. 1 ст. 13 ЦПК України вказано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами перед судом повністю доведено обставини, які в сукупності та зокрема оцінено судом, що дозволяє прийти до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави гривень 1536,80 гривень несплаченого судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 141, 164, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved