Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

22 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що з 23 лютого 2008 року перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстровано у відділі РАЦС Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №5. Від шлюбу мають двоє дітей, доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. З 08.12.2015 року сторони припинили сумісне проживання і позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно матеріальної допомоги дітям не надає, хоча є працездатним та має постійне місце роботи в Пасажирському вагонному ДЕПО Миколаїв ЛВЧ 13 станція Херсон. В зв'язку з викладеним просила стягнути з нього аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття. Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач проти задоволення позову не заперечував, про що надав письмову заяву, а справу просив розглянути без його участі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Судом встановлено, що 23.02.2008 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №5 ( а.с.3). Згідно свідоцтв про народження дітей сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.10, 11). Відповідно довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області №7470 від 30.12.2015 року та акту обстеження місця проживання від 12.01.2016 року діти проживають разом з позивачкою, а отже перебувають на її утриманні (а.с.13,14). Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньок не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших стягнень за виконавчими документами не має. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказів про наявність у нього інших утриманців окрім малолітніх доньок та його неспроможність надавати \~матеріальну допомогу дітям відповідач не надав. На підставі викладеного вище, аналізуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про повне задоволення вимог позивачки. Статтею 192 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Також, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved