Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

22 березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 29-30). В обґрунтування уточненого позову позивач посилалась на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2017 року, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У зазначеній квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є відповідачем у справі та яка була колишнім власником квартири, що 21 жовтня 2017 року здійснила її відчуження, одночасно втративши право користування нею, однак з реєстрації не знялась та фактично у ній не проживає понад установлені законом строки, житловим приміщенням не користується, не є його власником, або користувачем. Додала, що представник відповідача [PERSON] - її син [PERSON] під час укладення угоди про купівлю квартири запевняв її, що [PERSON] зніметься з реєстраційного обліку, однак цього зроблено не було. Таким чином, позивач посилалась також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації її прав як власника житла, у зв`язку з чим просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 27-28). Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 32). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку вона набула на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21 жовтня 2017 року, відповідно до якого [PERSON] , від імені якої за довіреністю діяв [PERSON] продала, а позивач [PERSON] придбала вищезазначене нерухоме майно. Право власності позивача також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 101521497 від 25 жовтня 2017 року (а.с. 8, 9). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не була знята з реєстраційного обліку в спірному жилому приміщенні, зареєстрована в квартирі з 09 січня 1990 року до теперішнього часу (а.с. 12, 15). Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно)і яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право вимагати усунення порушень її прав, як власника нерухомого майна. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Право користування спірним жилим приміщенням у [PERSON] було похідним від її права власності на квартиру, вона, як власник квартири, у відповідності до ст. 150 Ж України, мала право користуватися нею для особистого проживання і проживання членів її сім`ї. Розпорядившись нерухомим майном (продавши квартиру [PERSON] ), [PERSON] втратила право власності на неї, а отже і право користування зазначеним жилим приміщенням, в зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими і відповідач повинна бути визнана такою. що втратила право користування спірним житлом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 768,40 грн. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved