Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

23.02.2021 року Заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі: Волинської обласної державної адміністрації, Рожищенської районної державної адміністрації, Луцької районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 задоволено позов [PERSON] до Рожищенської РДА про визнаня протиправним та скасування розпорядження голови Рожищенської РДА від 04.04.2011 року № 21-ос «Про звільнення [PERSON] » та поновлення її на посаді начальника відділу освіти Рожищенської РДА. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року у справі №803/3645/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №876/3136/16 задоволено заяву Рожищенської РДА про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами і скасовано постанову суду першої інстанції від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 та відмовлено у задоволенні позову. На підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №876/3136/16 головою Рожищенської РДА винесено розпорядження від 04.07.2016 року № 106-ос «Про звільнення [PERSON] ». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №876/3136/16 скасовано, постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви Рожищенської РДА про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року. [PERSON] звернулася до Рожищеної РДА із заявою про поновлення на посаді, однак Рожищенська РДА листом від 07.08.2007 року №12-532 відмовила їй у поновленні з підстав відсутності такої вимоги в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17, залишеним без змін постановою Восьмового апеляційного суду від 26.12.2019 року: визнано протиправною бездіяльність голови Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області [PERSON] щодо не скасування розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області від 04 липня 2016 року №106-ос «Про звільнення [PERSON] » та не поновлення [PERSON] на посаді; визнано протиправним та скасовано розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області від 04 липня 2016 року №106-ос «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу освіти Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області з 05 липня 2016 року; зобов`язано Рожищенську районну державну адміністрацію Волинської області здійснити нарахування та виплату [PERSON] середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 05 липня 2016 року. На виконання даного рішення суду Рожищенською районною державною адміністрацією [PERSON] за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.07.2016 року, нараховано заробітну плату в розмірі 268 375, 94 гривень. Станом на 01.02.2021 року [PERSON] упродовж листопада 2019 - листопада 2020 років нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 94 954, 38 гривень, з яких 88 671, 87 грн слід стягнути з відповідача, оскільки підстави для стягнення 6 281, 51 грн відсутні у зв`язку з тим, що минув строк позовної давності звернення до суду з позовом у цій частині виплат. Витрачання з бюджету коштів на виплату [PERSON] заробітної плати за час вимушеного прогулу порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, який звернувся з даним позовом до суду, оскільки уповноважені органи не повідомили прокурора про те, що будуть самостійно вживати заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом до [PERSON] , що свідчить про їх бездіяльність, тому вказані обставини, відповідно до статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», свідчать про наявність у прокурора права та можливості представляти інтереси держави в суді, шляхом подачі відповідного позову. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з [PERSON] на користь Рожищенської РДА матеріальну шкоду у розмірі 88 671, 87 грн, завданої виплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також 2 270 грн судового збору, сплаченого Волинською обласною прокуратурою. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 25.02.2021 року позовна заява Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, Рожищенської районної державної адміністрації, Луцької районної державної адміністрації до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків. 18.03.2021 року Заступник керівника Волинської обласної прокуратури на виконання ухвали суду від 25.02.2021 року подав пояснення, ознайомившись з яким встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог статтей 175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду і ухвалою суду від 22.03.2021 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.04.2021 року, яке було відкладено на 22.04.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 22.04.2021 року прийнято заяву ( з додатками, ас 1-15, т 2) Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про зміну предмета позову, якою просили стягнути з [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Луцької районної державної адміністрації матеріальну шкоду у розмірі 88 671, 87 грн, завданої виплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки Рожищенська районна державна адміністрація вибула із спірних правовідносин, а правонаступником її прав та обов`язків, в тому числі майнових, стала Луцька районна державна адміністрація; у задоволенні клопотання (з додатками, ас 16-30, т 2) Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про залучення правонаступника сторони у справі - відмовлено; відкладено підготовче засідання на 12 травня 2021 року, в якому було оголошено перерву до 17.05.2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 17.05.2021 року закрито підготовче провадження справі і судове засідання призначено на 26.05.2021 року, в якому було оголошено перерву до 07.06.2021 року. У судовому засіданні оголошено перерву до 05.07.2021 року. 08.04.2021 року відповідач подала Відзив на позовну заяву (з додатками), у якому просила у задоволенні позову відмовити оскільки її дії при виданні розпорядження від 04.07.2016 року №106-ос не були свавільними, а грунтувались на законних підставах, зокрема ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі № 876/3136/16; у неї був відсутній умисел завдання шкоди райдержадміністрації; її дії при відмові на заяву [PERSON] від 10.07.2017 року про поновлення та сплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу були спрямовані на виконання вимог чинного законодавства та економію коштів райдержадміністрації; розгляд даного звернення та відповідь заявниці готувалась юридичною та кадровою службами апарату райдержадміністрації ( ас 173-226, т 1). 20.04.2021 року Заступник керівника Волинської обласної прокуратури подав Відповідь на Відзив [PERSON] (з додатками) у якому зазначив, що [PERSON] допустила бездіяльність щодо не скасування розпорядження РДА від 04.07.2016 року №106-ос «Про звільнення [PERSON] » та неповновлення [PERSON] на посаді начальника відділу освіти РДА, чим не виконала рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 і за таких обставин на [PERSON] , як на особу, яка затримала виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді, покладається обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну РДА внаслідок виплати [PERSON] коштів за час вимушеного прогулу ( ас 237-252, т 1). 21.04.2021 року відповідач подала заперечення на відповідь на Відзив на позовну заяву у якому зазначила, що у позивача відсутнє право на звернення до суду про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги через неповне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17; рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 про поновлення [PERSON] виконано нею негайно 08.12.2015 року шляхом видання розпорядження №127-ос «Про поновлення на роботі [PERSON] »; сума матеріальної шкоди в розмірі 88 671, 87 грн не є аргументованою та не відображає твердження позивача про те, що саме її бездіяльність в затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] заподіяла матеріальну шкоду Рожищенською РДА (з додатками, ас 31-35). 11.05.2021 року Волинська ОДА подала Відповідь на Відзив відповідача у якому просила прийняти рішення про задоволення позову з підстав, наведених у ньому ( ас 51-57, т 2). 02.07.2021 року Луцька районна державна адміністрація подала додаткові письмові пояснення по суті справи у яких зазначили розрахунок суми заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] і, що 24.05.2021 року Луцькою РДА проведено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] в повному обсязі (з додатками, ас 125-135, т 2). Представники Волинської обласної прокуратури, Волинської обласної державної адміністрації, Луцької районної державної адміністрації у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові та Відповіді на Відзив [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у Відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на Відзив на позовну заяву. Представник Рожищенської районної державної адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи. Суд, заслухавши думку учасників справи та їх представників, ухвалив розгляд справи проводити у відсутності представника Рожищенської районної державної адміністрації, на підставі частини 1 статті 223 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 задоволено позов [PERSON] до Рожищенської РДА про визнаня протиправним та скасування розпорядження голови Рожищенської РДА від 04.04.2011 року № 21-ос «Про звільнення [PERSON] » та поновлення її на посаді начальника відділу освіти Рожищенської РДА (ас 16-20, т 1). Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року у справі №803/3645/15, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №3136/16 задоволено заяву Рожищенської РДА про перегляд вказаного судового рішення за нововиявленими обставинами і скасовано постанову суду першої інстанції від 23.11.2015 року у справі №803/3645/15 та відмовлено у задоволенні позову (ас 21-24, ас 25-27, т 1). На підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №876/3136/16 головою Рожищенської РДА винесено розпорядження від 04.07.2016 року № 106-ос «Про звільнення [PERSON] » (ас 55, т 1). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 року у справі №876/3136/16 скасовано, постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви Рожищенської РДА про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2015 року (ас 28-32, т 1). [PERSON] звернулся до Рожищеної РДА із заявою про поновлення на посаді ( ас 196, т 1), однак Рожищенська РДА листом від 07.08.2007 року №12-532 відмовила їй у поновленні з підстав відсутності такої вимоги в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 року. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17, залишеним без змін постановою Восьмового апеляційного суду від 26.12.2019 року: визнано протиправною бездіяльність голови Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області [PERSON] щодо не скасування розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області від 04 липня 2016 року №106-ос «Про звільнення [PERSON] » та непоновлення [PERSON] на посаді; визнано протиправним та скасовано розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області від 04 липня 2016 року №106-ос «Про звільнення [PERSON] »; поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу освіти Рожищенської районної державної адміністрації Волинської області з 05 липня 2016 року; зобов`язано Рожищенську районну державну адміністрацію Волинської області здійснити нарахування та виплату [PERSON] середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 05 липня 2016 року (ас 33-39, ас 40-45, т 1) . На виконання даного рішення суду Рожищенською районною державною адміністрацією [PERSON] за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.07.2016 року, нараховано заробітну плату в розмірі 268 375, 94 гривень ( ас 128, т 2). Станом на 01.02.2021 року [PERSON] упродовж листопада 2019 - листопада 2020 років нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 94 954, 38 гривень, а станом на день ухвалення рішення у справі [PERSON] повністю виплачено нараховану заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05.07.2016 року по 29.10.2019 року в розмірі 268 375, 94 гривень (ас 56-94, т 1, ас 132-135, т 2). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно частин 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно із частиною 1 статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Відповідно до статті 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Згідно зі статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення здійснено з порушенням закону. У судовому засіданні встановлено, що рішення про відмову у поновленні [PERSON] після набрання законної сили ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.04.2017 року було прийняте саме відповідачем [PERSON] , яка на той час працювала на посаді голови Рожищенської РДА (ас 195, т 1), що підтверджується також рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що 06.09.2017 року [PERSON] звернулася до Голови Волинської ОДА з проханням скасувати розпорядження голови Рожищенської РДА від 04.07.2016 року №106-ос та зобов`язати [PERSON] усунути усі перешкоди у реалізації її права на державну службу і повідомленням за підписом голови Волинської ОДА від 18.09.2017 року [PERSON] фактично відмовлено у задоволенні її заяви від 06.09.2017 року (ас 36-38, т 2). Таким чином, у судовому засіданні всановлено, що у зв`язку з поновленням [PERSON] на роботі за рішенням суду і сплатою Рожищенською РДА і Луцькою РДА, як правонаступником з 01.01.2021 року Рожищенської РДА, на її користь 268 375, 94 грн за час вимушеного прогулу, Луцькій РДА завдано матеріальної шкоди з вини відповідача. Встановлені обставини спростовують пояснення відповідача про те, що її дії при виданні розпорядження від 04.07.2016 року №106-ос не були свавільними, що у неї був відсутній умисел завдання шкоди райдержадміністрації, що її дії при відмові на заяву [PERSON] від 10.07.2017 року про поновлення та сплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу були спрямовані на виконання вимог чинного законодавства та економію коштів райдержадміністрації і розгляд даного звернення та відповідь заявниці готувалась юридичною та кадровою службами апарату райдержадміністрації. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Факт повної виплати незаконно звільненому працівнику грошових сум, присуджених судовим рішенням у зв`язку з поновленням на роботі та вимушеним прогулом, підтверджується реєстром платежів на користь [PERSON] , здійснених Рожищенською РДА і Луцькою РДА, як правонаступником Рожищенської РДА, та платіжними дорученнями за період з 06.11.2019 року по 21.05.2021 року включно, наявними в матеріалах справи (ас 56-94, т 1, ас 132-135, т 2), що також спростовує пояснення відповідача про те, що у позивача відсутнє право на звернення до суду про стягнення коштів у порядку зворотної вимоги через неповне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17. У судовому засіданні встановлено, що розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] , починаючи з 05.07.2016 року по 29.10.2019 року, здійснювався на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок) і, відповідно до зазначеної постанови визначено середньоденний заробіток [PERSON] в сумі 322,18 гривень. Ця сума помножена на кількість робочих днів у кожному місяці за час простою. Загальна сума нарахованої середньомісячної заробітної плати становить - 268 375, 94 гривень і, відповідно до абзацу третього пункту 3 Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі ( ас 128-131, т 2). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 803/1460/17 Рожищенською РДА здійснено нарахування [PERSON] середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 05.07.2016 року по 29.10.2019 року у повній відповідності та на підставі вимог Порядку, що спростовує пояснення відповідача, що сума матеріальної шкоди в розмірі 88 671, 87 грн не є аргументованою. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури до відповідача про стягнення матеріальної шкоди є підставними, грунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулює питання матеріальної відповідальністі керівника підприємства, установи, організації за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації. У відповідності до частини 4 статті 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Оскільки Рожищенська РДА і Луцька РДА, як правонаступник Рожищенської РДА, є самостійними юридичними особами зі своїм кошторисом і бюджетом, заходів щодо стягнення завданої шкоди не вживали, і не повідомили прокурора про те, що будуть самостійно вживати заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом до [PERSON] , що свідчить про їх бездіяльність, то у прокурора виникли правові підстави, передбачені положеннями статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» для представництва інтересів держави в суді. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , суд враховує положення статті 137 КЗпП України. Відповідно до положень вищевказаної норми, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Передбачена частиною 2 статті 137 КЗпП України можливість зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, стосується всіх видів відповідальності. Норма частини 2 статті 137 КЗпП України містить в собі обмеження в її застосуванні лише щодо випадків, коли шкоди завдана злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Такої обставини судом не встановлено. У судовому засіданні встановлено, що Відповідач [PERSON] до 30.04.2021 року перебувала на обліку в Рожищенській районній філії Волинського обласного центру зайнятості, а з 05.05.2021 року призначена на посаду начальника відділу ринкового та метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області із посадовим окладом 7 050 грн, надбавки за 6-й ранг державного службовця та надбавки за вислугу років 2 749, 50, а всього її щомісячний дохід на даній посаді становить 10 299, 50 грн, і після здійснення обов`язкових відрахувань заробітна плата відповідача становить - 8 291, 09 гривень ( ас 92-93, т 2). При цьому суд враховує вимоги статті 70 Закону України, згідно якої розмір відрахувань із заробітної плати боржника становить від 20 до 50 відсотків. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не володіє об`єктами нерухомого майна та транспортними засобами, що підтверджується інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна та інформацією з Єдиного державного реєстру транспортних засобів ( ас 94-95, т 2). У судовому засіданні встановлено, що на утриманні відповідача перебуває одна неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] ( ас 204, т 1). У судовому засіданні встановлено, що до дисциплінарної відповідальності [PERSON] на посаді голови Рожищенської РДА не притягувалася. Службові розслідування стосовно [PERSON] під час роботи на посаді голови Рожищенської РДА не проводилися. Головою Волинської облдержадміністрації розпорядження голови Рожищенської РДА, видані з березня 2015 року до квітня 2020 року, не скасовувалися ( ас 197, т 1). Крім того, при ухваленні рішення у дані справі, суд також враховує ту обставину, що повідомленням за підписом голови Волинської ОДА від 18.09.2017 року [PERSON] відмовлено у задоволенні її заяви від 06.09.2017 року. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у період з 16.06.2016 року по 11.04.2017 року була чинна постанова Волинського окружного адміністративного суду від від 04.04.2016 року у справі №803/3645/15, а відповідач вчинила бездіяльність, визнану рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 803/1460/17 протиправною, з 07.08.2017 року. За таких обставин суд доходить висновку, що стягнення з відповідача 88 671, 87 грн поставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, що межує з бідністю - соціальним положенням, що характеризується відсутністю необхідних матеріальних засобів для того, щоб проводити повноцінне (відповідно до норм прийнятих суспільством) життя: наприклад, неможливість прогодувати свою родину, дати освіту дітям чи забезпечити сім`ю якісним медичним обслуговуванням тощо, і таким рішенням суду буде грубо порушений принципи розумності, справедливості судового рішення, а також буде порушений принцип забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами у даній справі, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються, і дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Враховуючи вищенаведене у сукупності, а також інші вище перелічені обставини, що спричинили дії відповідача щодо вчинення протиправної бездіяльності, суд вважає, що позов Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької районної державної адміністрації слід задовольнити частково, а саме в межах 29 557, 29 грн, що становить 1/3 частину від розміру заявлених позовних вимог. Такий розмір шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, на думку суду, відповідає таким загальним засадам цивільного законодавства, які установлені частиною 1 статті 3 ЦК України, як розумність та справедливість; цивільно процесуального законодавства, які установлені статтями 2, 11 ЦПК, такі як верховенство права і пропорційність при здійсненні провадження у справі; а також застосування принципу співмірності при вирішенні трудових спорів. За таких обставин суд зменшує розмір покриття шкоди, і при цьому, на думку суду, не порушено вимоги ст. 137 КЗпП України. В решті позовних вимог Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Луцької районної державної адміністрації слід відмовити. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог - 756, 66 грн судового збору, що становить 1/3 частини від 2 270 гривень. Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що у позовних вимогах, заявлених Заступником керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах Волинської обласної державної адміністрації та Рожищенської районної державної адміністрації слід відмовити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що Волинська ОДА жодної матеріальної шкоди при виплаті [PERSON] заробітної плати не понесла і при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі №803/1460/17 не були порушені її права та інтереси, тому у позові Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації слід відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю в цій частині вимог. Вирішуючи позов Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах Рожищенської районної державної адміністрації суд вважає за необхідне зазначити наступне. У судовому засіданні встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №635-р «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» передбачено реорганізацію Рожищенської районної державної адміністрації (далі РРДА) шляхом її приєнання до Луцької районної державної адміністрації (далі ЛРДА). Розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 15.01.2021 року №5 утворено комісії з реорганізації Горохівської, Ківерцівської та Рожищенської районних державних адміністрацій, яким визначено, що передавальний акт з реорганізації відповідних районних державних адміністацій повинен бути наданий для затвердження голові Волинської облдержадміністрації до 16.03.2021 року. Розпорядженням голови ВОДА від 02.04.2021 року №161 затверджено передавальний акт РРДА до правонаступника ЛРДА і після затвердження передавального акту ЛРДА стала правонаступником прав та обов`язків, в тому числі майнових, Рожищенської РДА. За таких обставин позовні вимоги Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах Рожищенської районної державної адміністрації є безпідставними, тому до задоволення не підлягають.

Outcome: partial