Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

23 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що [INFO] в шлюбі в неї з відповідачем народився син - [PERSON]. 20 вересня 2013 року Позивачка була змушена звернутись до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. 22 жовтня 2013 р. судом ухвалено рішення про стягнення аліментів на користь позивачки у розмірі 400,00 грн. на утримання сина - [PERSON] до досягнення повноліття. Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2014 року шлюб між ними було розірвано. 10 травня 2016 року позивачка змінила прізвище з ([PERSON]) на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 10.05.2016р. актовий запис №08 зареєстрований Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Позивачка зазначає, що розпорядженням Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області №235-р від 18 серпня 2016р. визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON]. Розпорядженням визначено порядок зустрічей гр. [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], шляхом систематичних побачень у вихідний день чотири рази на місяць без права ночівлі (кожна субота місяця з 10:00 до 16:00 год. в помешканні матері та її присутності), але відповідач зазначене Розпорядження не виконує. Позивачка вказує, що син постійно проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Натомість відповідач неодноразово перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння погрожував їй фізичною розправою в присутності їх сина та завдавав тілесних ушкоджень, що підтверджується постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 06.11.2014р., висновком №8412 від 17.12.2014р., постановою про закриття кримінального провадження від 19.04.2015р., висновком №10171 від 08.08.2016р., повідомленням Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги від 24.08.201Зр, 06.04.2015р. Відповідач долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться (дитина перебуває на обліку лікаря кардіолога), участі у вихованні та утримання дитини не приймає, що підтверджується довідкою №394 від 10.08.16р., №72 від 08.02.17р., №244 від 02.02.17р., розрахунком про заборгованість №4 від 11.01.17р., з сином не спілкується. Крім того, після випадкових зустрічей відповідача зі нею та дитиною, які відбуваються випадково в громадських місцях. Дитина починає сильно хвилюватись, боятись та заїкатися. Після таких зустрічей позивач змушена звертатись за допомогою до лікаря-психолога. Також [PERSON] вказує, що у [PERSON] є заборгованість зі сплати аліментів у сумі 17200,00 грн. Позивачка стверджує, що відповідач злісно і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Зокрема він не проявляє турботи щодо сина, не спілкується з ним, не надає йому матеріальної підтримки та не сплачує присуджені аліменти. У судове засідання позивачка не з'явилася. Представник позивачки подала до суду заяву, якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та розглядати справу за їх відсутності. Відповідач належним чином повідомлявся про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, натомість представником відповідача були надіслані заперечення в яких просилося відмовити у задоволенні позову. Крім того представником відповідача було подано зустрічний позов, але його не слід приймати до спільного розгляду оскільки він не відповідає вимогам ст.ст. 193,194 ЦПК України. Оскільки судом не прийнято до спільного розгляду зустрічний позов то відзив поданий представником позивачки також не береться до уваги. Третя особа Служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністраціїнадіслала до суду Висновок в якому зазначила, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, не заперечує проти позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено,що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 8) Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22.10.2013 року стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 400,00 грн. (а.с. 6) За рішенням цього ж суду від 29.01.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. (а.с. 5). Згідно довідки Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 08.02.2017 року № 72 [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року. Крім того розрахунком заборгованості з аліментів підтверджується, що [PERSON] має заборгованість по аліментам станом на 31.03.2017 року в розмірі 17 200,00 грн. (а.с. 10-12) Копією свідоцтва про зміну імені підтверджується, що позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. (а.с. 20) Відповідно копії Розпорядження № 235-р Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області: визначено порядок зустрічей [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], шляхом систематичних побачень у вихідний день чотири рази на місяць без права ночівлі (субота місяця з 10.00 до 16.00 год. в помешканні матері та її присутності) (а.с. 22) Крім того копією постанови про закриття кримінального провадження від 19.04.2015 року; висновком від 08.08.2016 року та від 17.12.2014 року; а також постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 06.11.2014 року підтверджується, що позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявою щодо прийняття заходів до її колишнього чоловіка [PERSON] який влаштовував сварки та наносив їй тілесні ушкодження в присутності дитини, а також вищевказаним судом відповідача по даній справі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КупАП, тобто вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру. (а.с. 23-26). З довідки психолога наданої позивачкою вбачається, що неодноразово були проведені психологічні консультації щодо оптимізації розвитку дитини, [PERSON], 2013 року народження, у зв'язку з порушеними внутрішньо сімейними взаєминами. У своєму висновку третя особа Служба у справах дітей Новоодеської районної державної адміністраціїзазначила, що під час неодноразових візитів до служби у справах дітей Новоодеської Райдержадміністрації, [PERSON] вів себе агресивно, та зазначила, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, не заперечує проти позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. (а.с.61-62) На даний час неповнолітній [PERSON] разом з матір'ю проживає по [ADDRESS]. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для дитини створені належні умови проживання, відпочинку та розвитку. Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитині, не турбується про стан його здоров'я. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи батьком [PERSON] свідомо ухиляється від виховання своїх батьківських обов'язків щодо свого сина. Ухилення його від виконання батьківських обов'язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку її природних здібностей та готування її до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає за можливе позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно його сина. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved