Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

24.02.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказано, що відповідно до Кредитного договору від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008 з додатковими договорами до нього, укладеного у простій письмовій формі між ПАТ «ОТБ Банк» та [PERSON] останньому було надано кредит в розмірі 127060 доларів США, з остаточною датою повернення кредиту 03.07.2023 року. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків Боржник повинен здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно з п. 1.9.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від Боржника дострокового виконання зобовязання щодо повернення Кредиту в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за Кредитним договором. Боржник свої зобовязання своєчасно не виконав, порушив передбачені Кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків, про що [PERSON] 15.11.2014 року була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за Кредитним договором, яка до цього часу залишилася не задоволеною. Станом на 08.01.2015 року заборгованість Боржника за кредитом становить 89273,93 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1408703,87 грн. Заборгованість по відсоткам становить 15762,93 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 248732,19 грн. Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки. Пеня за несвоєчасне виконання [PERSON] зобовязань станом на 08.01.2015 року становить 167783,48 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед Банком становить 1822219,54 грн. Крім того, 07.11.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до п. 3.3. якого, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу, в т.ч. за Кредитним договором від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008. На підставі викладеного, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило стягнути з [PERSON] на користь Банку загальну заборгованість за кредитним договором від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008 у розмірі 1822219 грн. 54 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 3654 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, просив ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової кореспонденції, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 01.07.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № СМ-SМЕ704/249/2008, відповідно до якого Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього Договору, а Позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у цьому Договорі. Так, [PERSON] було надано кредит у розмірі 127060 доларів США для придбання нерухомого майна, з остаточною датою повернення кредиту 03.07.2023 року та процентною ставкою 6% річних. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків Боржник повинен здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно з п. 1.9.1 Кредитного договору Банк має право вимагати від Боржника дострокового виконання зобовязання щодо повернення Кредиту в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх боргових зобовязань та інших зобовязань за Кредитним договором. Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобовязань за кожен день прострочки /а.с. 7-20/. В подальшому між Банком та [PERSON] неодноразово було укладено Додаткові договори до Кредитного договору від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008, якими було визначено для відповідача строк для оформлення у власність земельної ділянки, визначено нові Графіки платежів, проценті ставки /а.с. 21-22, 23-24, 25-28, 29-32, 33-36, 37-40, 41-48, 49-62, 63-76/. Таким чином, 01.07.2008 року [PERSON] уклав Кредитний договір із ЗАТ «ОТП банк», отримав кошти, що підтверджується копією Кредитної заявки від 01.07.2008 року, та користувався ними, однак, взятих на себе зобовязань не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 08.01.2015 року становить: заборгованість за кредитом 89273,93 доларів США; заборгованість по відсоткам 15762,93 доларів США; пеня 167783,48 грн. /а.с. 5, 6/. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 05.12.2014 року Банком на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором від 01.07.2008 року, яка станом на 15.06.2015 року не виконана /а.с. 80, 81/. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1080 ЦК України визначено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Положеннями ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Проаналізувавши вищевикладене, а також, враховуючи наявні в матеріалах справи докази копію Договору факторингу від 07.11.2014 року та Витяг з Додатку № 1 до нього, судом встановлено, що право вимоги за договірним зобовязанням Кредитним договором від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008 має саме ТОВ «ОТП Факторинг Україна» /а.с. 82-95, 96/. З матеріалів справи вбачається, що Банк належним чином виконав свої зобовязання за Кредитним договором, однак, [PERSON] умови вказаного Договору порушив, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка так і не погашена відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За даними НБУ офіційний курс гривні на момент винесення рішення, тобто станом на 15.06.2015 року було встановлено в наступному розмірі: 100 доларів США дорівнювало 2105,88 грн. Як зазначалося вище [PERSON] має заборгованість, яку визначено в іноземній валюті, а саме у валюті Кредиту доларах США, у звязку з чим, враховуючи вимоги ст. 533 ЦК України, вказана заборгованість підлягає визначенню в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на день ухвалення рішення. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в повному обсязі та необхідність стягнення з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 01.07.2008 року № СМ-SМЕ704/249/2008 у загальному розмірі 115479 доларів США 70 центів, що в гривневому еквіваленті (за курсом НБУ станом на 15.06.2015 року складає 2431863 (два мільйона чотириста тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят три) грн. 91 коп. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved