Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

23 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участі транспортних засобів: автомобіля марки «Ауді» моделі «А-4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Chery» моделі «S11QQ», державний реєстраційний номер [NUMBER] під його керуванням та автомобіля марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що сталася 05 листопада 2019 року близько 08 год. 00 хв. з вини [PERSON] , він отримав тілесні ушкодження у вигляді забою поперекового відділу хребта, забою грудної клітки справа, забою лівого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я. Його пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. По вказаному факту було відкрито кримінальне провадження, відомості внесені до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрите на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з його примиренням із потерпілим [PERSON] . Після дорожньо-транспортної пригоди він звернувся в АТ «СГ ТАС» (приватне) з повідомленням про настання страхового випадку та отримання страхового відшкодування. Заподіяна йому матеріальна шкода у зв`язку із пошкодженням під час ДТП належного йому автомобіля марки «Chery» моделі «S11QQ», державний реєстраційний номер [NUMBER] та витрати, понесені ним під час стаціонарного та амбулаторного лікування повністю відшкодовані страховою компанією. Крім того, внаслідок ДТП він поніс витрати, пов`язані із доставкою його транспортного засобу після ДТП на територію штрафного майданчику в сумі 1200 грн., які не увійшли до страхового відшкодування. Також неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із спричиненням під час ДТП тілесних ушкоджень, що супроводжується погіршенням його стану здоров`я, постійним дискомфортом, поганим самопочуттям, порушенням сну. Внаслідок ДТП, через перенесений стрес, погіршилися відносини у сім`ї, на роботі з оточуючими людьми, для налагодження яких потрібен додатковий час. Моральна шкода полягає також у тому, що відповідач не відшкодував завдану шкоду у добровільному порядку, внаслідок чого для відстоювання своїх прав та інтересів змушений звертатися до суду. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1200 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., а також витрат за надання кваліфікованої правничої допомоги в сумі 3000 грн. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 26 серпня 2020 року. Розгляд справи відкладався на 10 та 24 вересня 2020 року через відсутність відомостей про отримання відповідачем судових повісток, а також за клопотанням представника позивача - адвоката Спеціального С.П. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Суду пояснив суду, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача було пошкоджено належний йому автомобіль, якого після ДТП доставили на штрафний майданчик, а також йому завдані легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, в зв`язку з якими перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. В установленому порядку звернувся до страхової компанії, у якій був застрахований його автомобіль та автомобіль відповідача. Страхова компанія відшкодувала у повному обсязі матеріальну шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля та придбанням ліків, а також частково моральну шкоду, в розмірі, передбаченому страховим полісом. Витрати по наданню послуг евакуатора, яким пошкоджений автомобіль доставлявся на штраф майданчик та по його перевезенню із штраф майданчика в сумі 1200 грн. не увійшли до страхового відшкодування, тому підлягають стягненню з відповідача. Просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої моральної шкоди і виплаченою йому сумою страхового відшкодування в розмірі 25000 грн. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підтримав, з підстав, заявлених у позові, зазначив, що по даний час відчуває наслідки травм, особливо, при зміні погодних умов. Відповідач обіцяв відшкодувати шкоду, однак не вчинив жодних дій, навіть не поцікавився станом його здоров`я. Представник позивача [PERSON] судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Зазначив, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, позивач поніс матеріальну та моральну шкоду. Вина відповідача у вчинені ДТП встановлена ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Страховою компанією відшкодовано матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автомобіля та лікуванням позивача, а також частково моральну шкоду в розмірі, визначеному страховим полісом. Матеріальна шкода, пов`язана з перевезенням пошкодженого у ДТП автомобіля та моральна шкода, не відшкодована страховою компанією підлягають стягненню з відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги. Зазначив, що у добровільному порядку не відшкодував завдану шкоду, оскільки до нього ніхто не звертався. Визнав, що шкода завдана внаслідок ДТП, яка сталася з його вини, однак вважає розмір моральної шкоди завищеним. Просив врахувати, що його цивільна дружина на даний час вагітна, крім того має на утриманні малолітніх дітей дружини від попереднього шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої злочином, внаслідок порушення майнових та особистих немайнових прав позивача. Відповідальність, що настає в разі завдання будь-кому протиправної шкоди, коли заподіювач не перебуває в договірних відносинах із потерпілим, є деліктною (позадоговірною) відповідальністю. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання. Деліктна відповідальність є наслідком порушення загального правила - не завдавати шкоди іншому, тобто абсолютного права особи, а наслідком реалізації деліктної відповідальності є відновлення первинного стану потерпілого. Такі зобов`язання мають абсолютний характер і спрямовані на забезпечення найбільш повного відновлення цих прав за рахунок заподіювача шкоди. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8,9 ч.2 ст. 16 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Судом встановлено, що 05 листопада 2019 року близько 08:00 год. [PERSON] , керуючи власним автомобілем марки «Audi» моделі «А4», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », рухаючись по автодорозі Т2309 «Шепетівка-Чуднів-Бердичів» по вул. Героїв Майдану в с. Судилків Шепетівського району, зі швидкістю близько 60 км/год., порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху, допустив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, при цьому, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості перешкоди на дорозі, постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, проїжджаючи неподалік будинку №2 по вул. Героїв Майдану в с.Судилків Шепетівського району, допустив зіткнення лівою передньою частиною керованого ним автомобіля марки «Audi» моделі «А4», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », із задньою правою частиною автомобіля марки «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , який, попередньо включивши лівий покажчик повороту, рухався в попутному напрямку та зупинився, маючи намір здійснити маневр ліворуч, в салоні якого на передньому пасажирському сидінні перебував [PERSON] , внаслідок чого автомобіль марки «Chery», моделі «S11 QQ» перемістився на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення вказаного автомобіля із автомобілем марки «DAEWOO» моделі «Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки «Сhегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричиняють тривалий розлад здоров`я. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] ; кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.286 КК України закрито, знято арешт з автомобіля марки «Сhегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаним судовим рішенням встановлена вина [PERSON] , який керував автомобілем марки «Audi» моделі «А4», державний реєстраційний номер « [NUMBER] , у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05 листопада 2019 року близько 08:00 год. за участю автомобіля марки «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Відповідно до інформації КНП «Шепетівська центральна районна лікарня» від 28 травня 2020 року №20/862 [PERSON] в період з 05 листопада 2019 року по 12 листопада 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Шепетівська ЦРЛ» з діагнозом: забій поперекового відділу хребта; забій грудної клітки справа; забій лівого кульшового суглобу. Відповідно до листків непрацездатності [PERSON] перебував в травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ на стаціонарному лікуванні з 05 листопада по 12 листопада 2019 року та на амбулаторному лікуванні з 13 до 15 листопада 2019 року Отже, судом встановлено, що в результаті скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я та знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в травматологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що ДТП за участю водія [PERSON] , яка мала місце 05 листопада 2019 року близько 08:00 год. сталася з його вини, та не заперечив того, що внаслідок даної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забою поперекового відділу хребта, забою грудної клітки справа, забою лівого кульшового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося відповідачем, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що належить [PERSON] , відповідно до рахунків №43 від 05 листопада 2019 року та №7 від 18 червня 2020 року [PERSON] фізичною особою підприємцем [PERSON] надані послуги евакуатора на загальну суму 1200 грн. по доставці вказаного автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди на територію штрафного майданчика Шепетівського ВП та по перевезенню вказаного автомобіля із штрафмайданчика після закриття кримінального провадження щодо [PERSON] та зняття арешту з автомобіля «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », згідно ухвали суду від 05 березня 2020 року. Оскільки у суду не було обґрунтованого сумніву щодо достовірності вказаних обставин, які визнані відповідачем, обставини щодо характеру отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень та щодо пошкодження автомобіля марки «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », що належить [PERSON] під час ДТП та його перевезення, не підлягають доказуванню. Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З судового рішення про закриття кримінального провадження та звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Судом встановлено, що згідно полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між [PERSON] та ТАС АТ «СГ «ТАС» (приватне) укладено договір страхування, яким забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Chегу», моделі «S11 QQ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] »; між [PERSON] та ТАС АТ «СГ «ТАС» (приватне) укладено договір страхування, яким забезпечено транспортний засіб - автомобіль марки «Audi» моделі «А4», державний реєстраційний номер « [NUMBER] . Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) від 04 липня 2018 року покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що відповідальною особою за відшкодування шкоди, завданої відповідачем є його страховик ТАС АТ «СГ «ТАС» (приватне). Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування відповідно до умов укладеного договору виступає страховик завдавача шкоди. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди такою особою можливе за умови, що згідно з договором страхування або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Позивач в установленому порядку звернувся до страховика, отримав виплату страхового відшкодування за матеріальну шкоду, в зв`язку з пошкодженням автомобіля, його лікуванням та виплату страхового відшкодування за моральну шкоду, в розмірі, визначеному полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки завдана позивачу джерелом підвищеної небезпеки матеріальна та моральна шкода перевищує ліміт відповідальності страховика, відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки та особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Оскільки шкода, завдана перевезенням пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля в сумі 1200 грн. не відшкодована страховиком, така підлягає стягненню з відповідача. Судом встановлено, що [PERSON] порушуючи вимоги п.п. 1.5,2.3(б), 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху допустив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Керуючи транспортним засобом у населеному пункту з перевищенням швидкості, свідомо наразив [PERSON] на небезпеку. Суд зазначає, що психотравмуючий вплив дорожньо-транспортної пригоди, що супроводжується ушкодженням здоров`я людей, безумовно, викликає у потерпілого психологічну травму, що, як наслідок, залишає після себе відчутні ознаки у формі психічних змін і психоневротичних розладів. Результатом участі в небезпечній ситуації, якою є ДТП, стає зазвичай емоційна, психологічна та психічна травма. Відтак, суд враховує суб`єктивне ставлення позивача до перенесеного ним стресу під час ДТП, який став наслідком погіршення відносин у сім'ї, на роботі та з оточуючими його людьми, до перенесеного ним фізичного болю та дискомфорту, викликаного неможливістю вільно пересуватися у зв`язку з отриманими травмами, погіршення стану здоров`я, вимушених змін у житті, внаслідок необхідності перебування на лікуванні, його хвилювань, викликаних нехтуванням [PERSON] власним зобов`язанням добровільно відшкодувати шкоду, а також адекватне уявлення про його психічні страждання. Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в перенесенні стресу під час пригоди, ушкодженні його здоров`я, що має триваючий характер. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою цінністю, є важливою складовою активного творчого життя, радості та благополуччя людини , а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача 25000 грн. у відшкодування завданої йому моральної шкоди, що з урахування глибини страждань, негативних наслідків для фізичного та морально-психічного здоров`я не може вважатися завищеним або надмірним. При цьому суд враховує, що наслідком реалізації деліктної відповідальності є відновлення первинного стану потерпілого, деліктні зобов`язання мають абсолютний характер і спрямовані на забезпечення найбільш повного відновлення цих прав за рахунок заподіювача шкоди. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ґрунтуються на законі, доведені у заявлених розмірах, в зв`язку з чим підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу та квитанцією №2605 від 26 травня 2020 року в сумі 3000 грн.

Outcome: approved