Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

21 січня 2019 року адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що житловий будинок № 46 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Зеленій в с.Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності батькові позивача, [PERSON], який помер 26 листопада 1995 року. Оформити свої спадкові права після смерті батька позивач не може, оскільки за життя [PERSON] право власності на вказаний будинок належним чином не оформив, у звязку з чим відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Педставник позивача вказує, що [PERSON] виконав дії, які свідчать про фактичне прийняття ним спадщини після смерті батька, оскільки він був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 46 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Зеленій в с.Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання представник позивача подав заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Від Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача. В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви представника позивача та представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачем позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з Витягу з господарської книги № 3 Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області та з наявній у наданій суду спадковій справі довідки, виданої Зимнівською сільською радою, житловий будинок № 46 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Зеленій в с.Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть І-ЕГ № 271694, виданого 27.11.1995 року Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району, Волинської області, [PERSON] помер 26 листопада 1995 року. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст.529 ЦК України (1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, супруг та батьки померлого. Згідно копії посвідки УВ № 881609, виданої 01.03.1941 року Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району про народження [PERSON] 04 лютого 1941 року, його батьками у вказаному документі зазначені «Троць Лукян Семенович» та «Троць Олександра Дементіївна». Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю, з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки № 1008, виданої 22.11.2018 року Зимнівською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: с.Зимне, Володимир-Волинського району, Волинської області, вулиця Зелена, 46, тобто, фактично прийняв спадщину після смерті свого батька. Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Позивач звертався до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат» у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом. Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі ст.ст.529, 548, 549 ЦК України (1963 року), ст.392 ЦК України,

Outcome: approved