Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

22.06.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просив суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], з тих підставах, що остання, після розірвання шлюбу 2.04.2016 року з його сином перестала проживати в квартирі, покинула жиле приміщення добровільно, її майна в квартирі не має, нею не сплачуються комунальні послуги. Позивач [PERSON] та її представник, належним чином повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про підтримку позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про визнання нею позову та розгляд справи у її відсутності, зазначивши при цьому, що дійсно після розірвання шлюбу вона виїхала з спірної квартири 5.04.2016 року, стала проживати в [INFO]. Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи по суті, так як матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спірних правових відносин. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши представлені докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному об'ємі, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ №659588 від 11.03.2010 року, виданого Маріупольською міською радою, є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації», за реєстровим номером 29896477 прийнято рішення 11.03.2010 року про реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. За свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО №288288 від 13.04.2016 року розірвано 2.04.2016 року шлюб між [PERSON], що є сином позивача [PERSON], та відповідачем [PERSON] Згідно особистого рахунку на квартиру [ADDRESS], за вказаною адресою значиться зареєстрованою з 7.02.1992 року відповідач [PERSON] Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що [PERSON], колишній член сімї власника більше року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. З урахуванням викладеного та положень матеріального права, суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], тому її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вказаній квартирі. Оскільки позивач та представник не наполягали на стягненні з відповідача судових витрат, суд пришов до висновку про недоцільність їх стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved