Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

23 березня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 28 квітня 2018 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між нею і відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 353, який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року був розірваний . Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання, як дружини не надає, він є працездатним, фізично здоровим, на його утриманні інших дітей немає, а тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання. В зв`язку з наведеним, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 22 травня 2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити заявлені нею вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явися, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 28 квітня 2018 року Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 353. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28 квітня 2018 року. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року шлюб між сторонами був розірваний. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04 жовтня 2018 року. Встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « Співдружність» від 19.03.2020 року за № 16/03. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право матері дитини на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоров`я і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Згідно з положеннями ст. 272 СК України, розмір аліментів, що стягуються з інших членів сім`ї та родичів на дітей і непрацездатних повнолітніх осіб, які потребують матеріальної допомоги, визначається у частці від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги матеріальний та сімейний стан платника та одержувача аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Оскільки позивачем не надано доказів сум заробітку (доходу) відповідача, суд позбавлений можливості визначити, чи має відповідач достатній заробіток (дохід). Таким чином, при визначенні розміру стягуваних аліментів, з урахуванням усіх встановлених обставин, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині у зв`язку з чим, з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини відповідно до вимог ст. 272 СК України в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з23 березня 2020 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладено та

Outcome: partial