Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

22.10.2018 р. позивачка звернулася у суд з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що 13.09.2012 року був укладений шлюб з останнім, у якому народилася одна дитина. Зазначила, що спільне життя у них з відповідачем не склалося, подружні стосунки не підтримують, між ними втрачено почуття любові і поваги. Тому просить такий шлюб розірвати, та з урахуванням заяви від 31.10.2018 р. після розірвання шлюбу бажає повернутись до дівочого прізвища «Мисак». 20.02.2019 р. у судове засідання учасники справи не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивачка вказала, що підтримує позовні вимоги, а відповідач зазначив, що визнає позов. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2012 р., що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 192443, виданого 13.09.2012 р. відділом ДРАЦС Червоноградського МУЮ Львівської області. Від подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СГ №364537 від 09.03.2013 р. Згідно позовної заяви та клопотань по суті справи, сімейне життя в сторін не склалося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати. Окрім цього, заявлена вимога про відновлення позивачці дошлюбного прізвища задоволенню не підлягає, оскільки така вимога в порядку позовного провадження не розглядається. Про вибір прізвища в рішенні суду зазначається під час розгляду справ окремого провадження, коли звертаються за спільною заявою подружжя, відповідно до ч.3 ст.293 та ч.8 ст.294 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Необхідно звернути увагу, що згідно п.22 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом №52/5 від 18 жовтня 2000 року Міністерством юстиції України, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Тобто, враховуючи те, що спір розглядається в порядку позовного провадження, а не в окремому провадженні, вирішення питання стосовно залишення дошлюбного прізвища відноситься до компетенції відділу ДРАЦС. Разом з цим, сплачений позивачкою судовий збір у сумі 704,80 гр. підлягає стягнення з відповідача у її користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial