Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

22 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить позбавити [PERSON] [INFO], батьківських прав стосовно дочки [PERSON] [INFO], призначити її [PERSON] опікуном онуки - [PERSON] та передати дівчинку її на виховання, стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь аліменти на утримання онуки [PERSON] в розмірі 500 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований наступним. Відповідач у справі [PERSON] є матір'ю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивачка у справі [PERSON] є бабусею [PERSON]. Позивачка зазначає, що з 2010 року її внучка [PERSON] проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, а відповідачка у справі самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме з дитиною не спілкується, не провідує її у школі, участі у вихованні не приймає, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу в зв'язку з чим, вона вимушена була звернутися в опікунську раду при виконавчому комітеті Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району про доцільність позбавлення останньої батьківських прав. Будь яких перешкод для виконання своїх обов'язків [PERSON] відповідачці не чинила. 7 грудня 2016 року виконавчим комітетом Пилипи-Борівської сільської ради було прийнято рішення № 5 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 19 грудня 2016 року служба у справах дітей Томашпільської РДА зробила висновок про можливість виконувати позивачкою обов'язку опікуна дитини [PERSON]. Разом з тим позивачка [PERSON] вказує, що відповідачка [PERSON] має нерегулярний та мінливий дохід. Також вона зобов'язана нести витрати по утриманню дитини, однак добровільно відповідачка коштів на утримання дитини не надає. В зв'язку з вищевказаним позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросила їх задовольнити. Прокурор Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про слухання справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча належним чином була повідомлена про слухання справи, в зв'язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, згідно ст.. 224-225 ЦПК України. Представники органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню своєї дитини [PERSON], вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських праві відносно її дочки та за можливе передати дитину під опіку баби - позивачки у справі [PERSON] Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У статті 164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно ч.2 ст. 258 СК України, баба та дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Бозієнь, район Хинчешть, Республіка Молдова, народилася [PERSON]. В її свідоцтві про народження матір'ю записано [PERSON], відомості про батька відсутні (а.с.5). Згідно довідки сільського голови Пилипи-Борівської сільської ради № 674 від 5 грудня 2016 року, [PERSON] [INFO] прописана та проживає за адресою [ADDRESS], ніде не працює, пенсіонерка, веде догляд та займається вихованням онуки [PERSON] [INFO], яка проживає без реєстрації. За час проживання на території сільської ради характеризується з позитивної сторони. Онучка [PERSON] знаходиться на повному утриманні бабки [PERSON] (а.с.7, 11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], [INFO], яка проживає в [ADDRESS], від 5 грудня 2016 року, встановлено, що [PERSON] ніде не працює, пенсіонерка, проживає у власному житловому будинку загальною площею 61, 5 кв.м., будинок знаходиться в задовільному санітарному стані. [PERSON] проживає з онукою [PERSON], [INFO] ( громадянка Молдови), яка проживає без реєстрації, диттина знаходиться на повному утриманні бабки з 2010 року. Мати дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріальної та фінансової допомоги дитині не надає, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, місце знаходження матері не відоме. Зі слів [PERSON] відомо, що в 2010 році [PERSON] привезла їй дитину та залишила на проживання, після того не приїжджала, фінансової допомоги дитині не надавала. Дитина забезпечена одягом, взуттям, шкільним приладдям та всім необхідним для проживання. За сім'єю рахується присадибна земельна ділянка загальною площею 0, 31 га в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку і 0, 6 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання від 8 грудня 2016 року складеного начальником служби у справах дітей Томашпільської РДА, головним спеціалістом служби у справах дітей Томашпільської РДА та директором районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді, проведено обстеження умов проживання [PERSON], [INFO], яка проживає [ADDRESS] встановлено, що у вказаному будинку зроблено косметичний ремонт, кімнати будинку чисті, просторі, освітлені, в наявності необхідна побутова техніка, телевізор, холодильник, праска, побутові електричні прилади, до будинку підведене електричне освітлення, індивідуальне водопостачання, є пічне опалення. Створені належні санітарно - гігієнічні умови, для дитини виділена окреса кімната, облаштована меблями. Також в вказаному акті вказано, що була проведена бесіда з потенційним опікуном [PERSON] в ході якої остання ознайомлена з обов'язками та правами опікуна (а.с. 10). Як вбачається з довідки виданої директором Пилипи-Борівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON], [INFO] дійсно навчається в Пилипи-Борівській ЗОШ І-ІІІ ст. з 1 вересня 2010 року по даний час, з 1-го по 7 клас. Рішенням Пилипи-Борівської сільської ради Томашпільського району від 7 грудня 2016 року № 5 вирішено: вважати за доцільне клопотати про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.12). Відповідно висновку органу опіки та піклування Пилипи-Борівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав, опікунська рада вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.13). Згідно довідки виданої Пилипи-Борівською сільською радою [PERSON] мати [PERSON] [INFO] в 2010 році тимчасово проживала на території Пилипи-Борівської сільської ради без реєстрації. Згідно висновку служби у справах дітей Томашпільської районної державної адміністрації про можливість громадянки виконувати обов'язки опікуна від 19 грудня 2016 року № 505, служба у справах дітей вважає, що [PERSON] може виконувати обов'язки опікуна (а.с.19). Із врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що відсутність юридично підтвердженого статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, у [PERSON], 22 [INFO] породжує невизначеність її прав, позбавляє дитину можливості бути усиновленою, мати родину, одержувати відповідні пільги та допомогу з боку держави. Відповідно до ст. З Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. При цьому відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Перелічені факти свідчать про те, що [PERSON] не виконує батьківських обов'язків відносно своєї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], не виявляє щодо неї батьківської турботи, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Отже, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження докази того, що відповідач [PERSON] не цікавляться долею дитини [PERSON], [INFO], не спілкується з нею, не беруть участі в її вихованні та житті, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Таку бездіяльність суд розцінює як ухилення відповідачем від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а саме щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Дитина відповідача - [PERSON], зважаючи на вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище. Оскільки відповідачка ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дочки [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO], яка проживає без реєстрації по [ADDRESS] на користь особи, що буде виконувати або виконують обов'язки та функції з опіки (піклування) над [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 22 грудня 2016 року. Відповідно, починаючи з цієї дати, суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що відповідачка ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню своєї неповнолітньої дитини [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі, зокрема, позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON], [INFO], стягнути аліменти та передати останню під опіку позивачки [PERSON] Відповідно до ч. 1, п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 7 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивач у справі звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду, таким чином,

Outcome: approved