Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

22.10.2018 р. позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 80 у будинку № 4 по провулку Гната Хоткевича у м. Полтава. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачем зазначено,\~що вона\~є власником\~квартири за\~адресою [ADDRESS]. За вказаною адресою в кінці грудня 2015 року був зареєстрований відповідач [PERSON], що є її племінником. За вказаною адресою відповідач не проживає фактично з 2016 року, належного йому майна у вказаному житловому приміщенні не знаходиться, відповідач ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживав і не вживає, заходів по вселенню у квартиру не приймає. Покинувши місце своєї реєстрації відповідач не вжив дій по зняттю з реєстрації. Позивачем зазначено, що наявна реєстрація відповідача у належному їй на праві власності нерухомому майну, порушує її права, як власника житла, на вільне користування своєю приватною власністю та перешкоджає в оформленні субсидії на оплату комунальних послуг, вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Оскільки позивач не підтримує будь-якого звязку із відповідачем та достеменно не знає про його місцеперебування, а тому позбавлена можливості вирішити спір в позасудовому порядку, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи по справі Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради 13.11.18 р. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився,\~будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв; відзив на позов, а також будь-які заяви чи клопотання на адресу суду від останнього не надходило. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Встановлено, що [PERSON], [INFO] (далі по тексту Позивач) є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1994 року, виданого Відділом приватизації житла згідно з розпорядженням від 22.03.1994 року № 1267, записано у реєстрову книгу КП «Інвентаризатор» за № 123-16761, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2015 року серії НАС № 923877, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], спадкова справа № 12/2015, зареєстровано в реєстрі за № 2851 ([PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49812773 від 14.12.2015 року наявний в матеріалах справи). Згідно з довідкою КП «ЖЕО № 2» № 4491 від 10.10.2018 року (копія наявна в матеріалах справи), у даній квартирі зареєстровано 1 особу [PERSON] (власник). Кількість зареєстрованих за даною адресою осіб вказана на підставі картотеки та наданих заявником документів. Позивачем зазначено, що інформація про реєстрацію у даному помешканні відповідача [PERSON] не зазначена, оскільки вона не володіє документами відповідача та не змогла їх надати до комунальної організації, а тому їй було відмовлено в наданні інформації про реєстрацію [PERSON] з посиланням на Закон України «Про захист персональних даних». Судом у процесі розгляду справи здійснено запит до Управління реєстрації,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання фізичних\~осіб виконавчого\~комітету Полтавської\~міської ради\~щодо надання\~інформації про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~[PERSON],\~[INFO],\~відповідно до\~відповіді за\~вих.\~№ 16.1.-08/3710\~від 25.10.2018\~р.\~судом було\~встановлено,\~що відповідач\~зареєстрований за\~адресою [INFO]. Позивач зазначала, що фактично за місцем реєстрації відповідач не проживав, особисті речі у квартирі відсутні. З січня 2016 року з племінником не спілкується, фактичне місце проживання чи перебування останнього їй не відоме. Судом досліджено Акт,\~складений сусідами\~позивача за\~адресою м.\~Полтава,\~пров. Гната Хоткевича, буд. 4, відповідно до якого [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких засвідчені начальником КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради [PERSON] 10.10.2018 року, підтвердили факт відсутності відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Також, судом дослідженододані до позовної заяви письмові пояснення [PERSON] (яка зі слів позивача є її подругою), а також сестри позивача - [PERSON], яка є матірю відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 275042 та паспортними даними останньої. Вказаними поясненнями повідомляється про фактичну відсутність відповідача [PERSON] за останні два роки за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт відсутності відповідача за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], протягом двох останніх років. \~ \~ \~ \~Місцем проживання, згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України\~ та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу: дружина, їх діти і батьки. Ураховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідач, не є членом сімї позивача. Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач не проживає за адресою реєстрації - [ADDRESS] - з 2016 року, що значно перевищує річний термін, при цьому, оплату за проживання не здійснює, ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживає, заходів по вселенню у будинок не приймає, майно останнього за вказаною адресою відсутнє. Реєстрація відповідача чинить перешкоди позивачу, як власнику у користуванні майно, а саме позивач несе додаткові розходи в оплаті комунальних послуг, які розраховуються на кількість зареєстрованих осіб. За таких обставин, суд вважає, що права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними, що полягає у певних перешкодах в користуванні власністю, у звязку з чим підлягають захисту. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову, у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved