Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

21 січня 2014 року представник позивача ТОВ Кредитні Ініціативи звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] суму боргу за кредитним договором у сумі 337690,74 гривень, а також судовий збір в розмірі 3654,00 гривень. Заочним рішенням від 12 червня 2014 року позовна заява була задоволена в повному обсязі, вирішено стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні Ініціативи в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 337690,74 гривні в солідарному порядку. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні Ініціативи судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору у розмірі 3654,00 гривні в солідарному порядку. Ухвалою від 08.06.2015 року вищезазначене заочне рішення було скасовано, справу призначено до судового розгляду. 15.12.2015 року відповідачем [PERSON] направила до суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання припиненим договору поруки. Зустрічна позовна заява була прийнята ухвалою суду від 16.12.2015 року до розгляду із первісним позовом. Представник позивача за первісним позовом ТОВ Кредитні Ініціативи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти зустрічної позовної заяви заперечував, просив відмовити у її задоволенні. Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву у якій просила справу слухати без її участі. Первісний позов до неї просила залишити без задоволення, а свою зустрічну позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті Рідне Прибужжя від 14.01.2016р. № 2, а тому суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксації судового процесу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. В силу ст. 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що 17 липня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON], укладено кредитний договір №711/04/07 на суму 28199,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік. 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (виступає правонаступником Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та ТОВ Кредитні Ініціативи було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ Кредитні Ініціативи зобовязувалось передати грошові кошти в розпорядження ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, а ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестииійний банк зобовязувалось відступити ТОВ Кредитні Ініціативи свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором №711-04/07 від 17.07.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю Кредитні Ініціативи. Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобовязання повністю виконали - ТОВ Кредитні Ініціативи передало грошові кошти, а ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши грошові кошти відповідачу [PERSON] Однак, відповідач [PERSON] не додержувалась належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її заборгованість перед позивачем станом на 30.11.2013 року становить 42248,31 доларів США, що в перерахунку згідно встановленого курсу НБУ від 30.11.2013 року становить 337690,74 грн., яка складається з: 1. за кредитом - 21398,16 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 171035,49 грн.; 2. по відсотках - 17680,15 доларів США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 141317,44 грн.; 3.пеня - 3170,00 доларів США., що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 25337,81 грн. Відповідно до графіку погашення кредиту відповідач [PERSON] зобовязаний щомісячно, починаючи з липня місяця.2007 року вносити платіж на розрахунковий рахунок № 22032550435702 відповідно до графіку погашення(а.с.6-8). Відповідно до ч. 1 ст. 543, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON] за Кредитним договором, між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено Договір поруки №233-16/08 від 17 липня 2008 року. Відповідно до умов Договору №233-16/08 поруки [PERSON] зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність [PERSON] та [PERSON] є солідарною ( а.с.9). Відповідно до п. 5.3 вказаного договору поруки(а.с.9), договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків. Відповідно до ч. 4ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Відповідно до ч.1ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1ст. 252 ЦК). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Тому непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17 вересня 2014 року (справа 6-170цс13). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Також, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2ст. 16 ЦК України,оскільки це суперечить положенням ч. 1ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою. Як видно, із наданого позивачем за первісним позовом, розрахунку заборгованості, то станом на 17.12.2012 року у відповідача за первісним позовом [PERSON] вже існувала заборгованість, у звязку із невиконанням своїх обовязків за кредитним договором №711/04/07 від 17.07.2007 року, і саме з цього часу у банку виникло право предявлення вимоги до поручителя відповідачки за первісним позовом [PERSON] Як видно із розрахунку заборгованості, наданого позивачем за первісним позовом після 17.12.2012 року жодних погашень заборгованості відповідачами за первісним позовом більше не здійснювалось. Але, вимогу до поручителя [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором №711/04/07 від 17.07.2007 року забезпеченим договором поруки від 17 липня 2008 року № 233-16/08 банком було направлено 26.09.2013 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, що свідчить про припинення договору поруки на підставі ст. 559 ЦК України. Таким чином, позов до поручителя [PERSON] подано банком після закінчення строку дії поруки, що є підставою для визнання поруки припиненою. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» до визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню. Позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню лише в частині стягнення боргу з відповідача [PERSON] Судові витрати, що понесені позивачем за первісним позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» в сумі : 3654,00 грн судового збору підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в сумі 487,20 грн. за сплату судового збору при зверненні до суду підлягають стягненню із відповідача за зустрічним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: partial