Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

22.12.2015 року позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку систематичних побачень для виховання дитини. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що Пінош, (в шлюбі) [PERSON] [PERSON] є бабусею, [PERSON] [PERSON] - дідусем, [PERSON] [PERSON] [PERSON] - рідним дядьком, [PERSON] Мішель - рідною тіткою, а [PERSON] [PERSON] [PERSON] рідним батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Позивачі зазначають, що змушені звернутись до суду з відповідним позовом, оскільки відповідачка чинить їм перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивачі вказують, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2012 року був вирішений позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. Позов [PERSON]Ф до [PERSON] та [PERSON] л.л. був задоволений частково. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва було скасовано та постановлено нове рішення, за яким встановлено порядок побачень позивача з малолітнім сином: кожну третю та четверту суботу кожного місяця з 10-00 год. до 18-00 год. у присутності матері, за місцем проживання [PERSON] Рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013 року вступило в законну силу. На даний час, [PERSON] [PERSON] [PERSON] жодним судовим рішенням або іншим законодавчим актом не обмежений на спілкування з сином. В зв'язку з тим, що [PERSON], яка є мамою неповнолітнього [PERSON], не бажає виконувати рішення Апеляційного суду м. Києва, подальшому перешкоджає в побаченнях батька [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON] звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві для примусового виконання рішення суду, але до цього часу рішення Дніпровського районного суду та ухвала Апеляційного суду м. Києва не виконані. За твердженням позивачів [PERSON] досі перешкоджає батькові у спілкуванні з сином, що є обмеженням прав дитини на спілкування з батьком та злісним ухиленням від виконання рішення Апеляційного суду м. Києва. Позивачі зазначають, що у зв'язку з тим, що Пінош, (в шлюбі) [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Мішель є близькими родичами неповнолітнього [PERSON], [INFO], вони також звертались з початку до [PERSON] з проханням надати їм можливість спілкуватися та приймати учать у вихованні неповнолітнього [PERSON], а при її відмові були змушені звернуться з відповідною заявою до Органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації. Орган опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації м. Києва надав їм відповіді та запропонував вирішувати питання у судовому порядку. У звязку з чим позивачі й звернулись до суду посилаючись на положення ст.ст. 257, 263 СК України. При цьому батько дитини зазначає, що у зв'язку із тим, що відповідачка [PERSON] злісно ухиляється від виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва та ухвали Апеляційного суду м. Києва щодо безперешкодного спілкування з дитиною, [PERSON], [PERSON] зокрема змушений ставити питання про нові умови побачень з дитиною за місцем проживання позивача. Посилаючись на положення ст. 159 СК України зазначає, що не має наміру застосовувати положення наведеної норми закону, а лише потребує спілкування зі своєю дитиною та можливість приймати участь у його вихованні, мати більше можливостей для побачень з сином. [PERSON] зазначає, що за наведених обставин виникає питання, щодо усунення перешкод на побачення з дитиною та встановлення нових умов таких побачень в зв'язку із зміною обставин. Позивач посилається на те, що коли Дніпровський районний суд м. Києва виносив рішення від 06 грудня 2012 року це рішення приймалось відносно дитини, яка на тої момент досягла лише 3 років, а зараз дитині вже майже 10 років. За твердженням позивачів, навіть незважаючи на рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013 року, [PERSON] досі через перешкоди відповідача не спілкується та не бачить дитину, а нові умови які будуть встановлені Дніпровським районним судом м. Києва, у свою чергу можуть компенсувати йому та дитині їх порушені права на спілкування та побачення і надати можливість іншим родичам спілкуватися з дитиною, приймати участь також в його вихованні. [PERSON] вказує, що неодноразово звертався до [PERSON] Дніпровської державної районної адміністрації у м. Києві зі скаргами про невиконання рішення суду відповідачем, однак це ніяк не сприяло вирішенню проблеми. За наведених обставин [PERSON] змушений знов звертатися до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про встановлення нових умов побачень з дитиною та усунення перешкод у спілкуванні з дитиною які виникли з грудня 2012 року. Позивачі зазначають, що мають бажання отримати повне право на побачення з неповнолітнім [PERSON] відповідно до існуючої практики, тобто, два повних вікенда суботи-неділі в місяць в м. Києві, а також половину шкільних канікул. На думку позивачів, такі умови побачень будуть повністю на користь дитини, без потенційного конфлікту між батьками. Дитина зможе займатися багатьма спортивними та культурними заходами разом із батьком, знову розмовляти французькою мовою, якою він розмовляв до 2010 року, знову отримає необхідний баланс присутності в його житті обох батьків, що буде дуже корисним для його розвитку. Додатково позивач [PERSON] зазначає, що він являючись громадянином [PERSON], уклав шлюб з [PERSON] 20 листопада 2004 року в присутності реєстратора актів цивільного стану мерії м. Озуар-Ла-Ферріер (77) Франція, без попереднього шлюбного контракту. Від цього шлюбу народився син [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 15 жовтня 2005 року. До початку 2008 року між батьком та матірю дитини були нормальні дружні стосунки, але згодом стосунки між ними погіршилися. Починаючі з вересня 2008 року батьки дитини стали проживати окремо та не ведуть спільне господарство. [PERSON] [PERSON] звернувся до Суду Великої Інстанції м.Мо, департаменту Сена і Марина, Франція, 19.06.2009 року була подана заява про розлучення та відкрита справа №08/04405. Шлюб між батьками дитини був розірваний 6 грудня 2011 року. Позивач вказує, що його неповнолітній син [PERSON] [PERSON] зареєстрований з відповідачкою по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але остання постійно змінює місце проживання та місце навчання сина, переховує дитину від позивача, не надає можливості позивачу та його родичам побачитись з дитиною та приймати участь у його вихованні. Позивач [PERSON] [PERSON] зазначає, що перебуває у м. Києві щомісячно, протягом двох останніх тижнів кожного місяця, починаючи з листопада 2008 року, саме з тією метою, щоб брати активну і повноцінну участь у вихованні сина, мати з ним побачення, спілкуватися з дитиною, проводити нагляд та надавати допомогу у випадку лікування дитини. При цьому, за твердженням позивача, відповідачка починаючи вже з грудня 2012 року не дає можливості бачитися з сином та ігнорує рішення суду. Позивач вважає, що відповідачка та її мати навмисно намагаються усунути батька з життя дитини, звертаються із заявами до правоохоронних органів звинувачуючи позивача у скоєнні тяжкого злочину по відношенню до дитини. Так, за заявою [PERSON] була проведена перевірка Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві і останньою постановою слідчого кримінальна справа 11.08.2014 року закрита в зв'язку відсутністю події злочину. За наведених обставин позивачі просять зобовязати відповідачку не чинити їм перешкод у спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] [PERSON], [INFO] та встановити місце і час спілкування дитини поперемінно за місцем проживання батьків у періоди поза шкільними канікулами та у періоди шкільних канікул, саме: встановити місце побачення з дитиною на квартирі батька за адресою: [ADDRESS], два повних вікенда суботи-неділі в місяць, а також половину шкільних канікул. До початку судового розгляду представник позивачів звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідачка неодноразово в судове засідання не з'явилась. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України, враховуючи, що судова кореспонденція, яка направлялась за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи до початку судового розгляду звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування і не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю, а [PERSON] [PERSON] батьком неповнолітнього [PERSON] [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, серії 1-БК №029486 (а.с. 10). За змістом наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб від 20.11.2004 року, [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Пінош є батьками [PERSON] [PERSON] (а.с. 11). Отже, позивачі [PERSON], (в шлюбі) [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] є рідними бабусею та дідусем неповнолітнього [PERSON] [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України, спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За змістом ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації №4647/41/3/103 від 27.05.2015 року, комісією встановлено, що бабуся [PERSON], дідусь [PERSON] та батько [PERSON] є громадянами [PERSON], бажають бачитися та спілкуватися з малолітнім [PERSON], але не мають такої можливості. Під час перебування їх на Україні будуть проживати за адресою: [INFO]. Малолітній [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Громадянка [PERSON] тричі на засідання Комісії не зявилась. Приймаючи до уваги зазначене вище,

Outcome: approved