Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

22.01.2020 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] . 11.02.2020 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження на 17.03.2020 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 17.03.2020 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 03 листопада 2017 року виконкомом Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 2011 року він проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 03 листопада 2017 року він уклала шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконкомом Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. В період спільного проживання в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] Їх одруження виявилось невдалим. Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між ними зникли взаємопорузуміння та взаємоповага. Вже деякий час кожен з них живе окремим життям, що й стало причиною звернення до суду. В судовому позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснив, що шлюбні відносини вони припинили з січня 2020 року. Строк для примирення просить не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, згодна на розірвання шлюбу. Пояснила, що шлюбні відносини вони припинили дійсно з січня 2020 року. На примирення з позивачем не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON] Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року, що сторонами не заперечується. В період спільного проживання у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. 03 листопада 2017 року сторони зареєстрували шлюбу у виконавчому комітеті Малоолександрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини і спільне проживання в січні 2020 року, що підтверджено сторонами в судовому засіданні. Тому даний факт суд вважає встановленим. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність між сторонами взаємопорузуміння, любові та взаємоповаги одне до одного, через що сторони припинили шлюбні відносини та не бажають їх поновлювати Зазначені обставини, на думку суду створюють неможливі умови для подальшого спільного проживання сторін та збереження шлюбних відносин між ними. В судовому засідання сторони заперечували проти надання їм строку на примирення, з чого суд приходить до висновку, що сторони прийняли зважене рішення щодо розірвання шлюбу та не бажають в подальшому підтримувати шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, - чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності або релігії одружуватись і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання шлюбу. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, шлюб між сторонами потрібно розірвати так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України - Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України - Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин з січня 2020 року. Сторони настоюють на розірванні шлюбу, тому виходячи із принципу добровільності (вільної згоди чоловіка і жінки) шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше перебування сторін у шлюбі буде мати наслідком примушення сторін до шлюбних відносин, та втратить одну з основних його підстав - добровільність. За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України - Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу суд відповідно до позиції відповідача, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд , враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу, вважає за можливе понесені судові витраті по сплаті судового збору в сумі 840 грн., 80 коп. покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану суд вважає за можливе покласти на відповідача. На основі ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved