Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

23.07.2019 р. [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) в особі свого представника [PERSON] , який діє на підставі нотаріальної довіреності (а.с.4) (далі представник позивача, [PERSON] ) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі на підставі договору дарування №1969 від 25.07.2017 р. Відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі, однак не є членом його сім`ї як власника. У добровільному порядку виселитися з квартири відповідач не бажає, надіслана про це позивачем письмова вимога була залишена відповідачем без уваги. Просить суд виселити [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Енергодарського міського суду Вільямовської Н.О. від 01.08.2018 р. по справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.19) Ухвалою Енергодарського міського суду під голуванням судді Вільямовської Н.О. від 19.10.2018 р., задоволено клопотання відповідача [PERSON] та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування, підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.46). У зв`язку з закінченням повноважень судді Енергодарського міського суду Вільямовської Н.О., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Енергодарського міського суду Костюченко О.М. №13-344 від 07.11.2018 р., по справі призначено повторний автоматизований розподіл судової справи (а.с.55) та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Енергодарського міського суду Бульбі О.М. (а.с.56). Ухвалою судді Енергодарського міського суду Бульби О.М. від 07.11.2018 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду (а.с.57). Позивач [PERSON] та його представник за нотаріальною довіреністю: адвокат Пивоваров В.І., повідомлені належним чином про місце, день та час розгляду справи (а.с.85, 91), в судове засідання не з`явились, про поважність причин неявки суду не повідомили. Представником позивача було надано до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує (а.с.101). Відповідач [PERSON] в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилась повторно, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, розгляд справи у її відсутності суду не надала. Про розгляд даної цивільної справи в суді відповідач повідомлена належним чином, що підтверджується, у тому числі її письмовим клопотанням (а.с.42). Відзиву на позов відповідачем до суду не надано. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування Суворова Людмила Борисівна, яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.93), в судове засідання не з`явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи у відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, представника позивача, відповідача та представника третьої особи, виходячи з наступного. Обов`язок учасника справи з`являтися в судове засідання за викликом суду наявний лише в разі, якщо його явка визнана судом обов`язковою (п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України), судом явка будь-якого з учасників справи обов`язковою не визнавалась. Згідно приписів п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасник справи зобов`язаний виконувати інші процесуальні обов`язки. Стороною позивача та третьої особи надано до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, що передбачено приписами ч.3 ст.211 ЦПК України. Як зазначалось, відповідач повідомлена про розгляд даної справи судом, однак будь-яких заяв або клопотань, у тому числі про причини неявки, обов`язок повідомлення яких визначено ч.3 ст.131 ЦПК України, відповідачем суду не надано. Згідно \~ст.10 ЦПК України,\~ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та суд обов`язкова до застосування судами як джерело права. Як наголошує\~у\~своїх\~рішеннях Європейський\~суд,\~сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так, відповідно до висновку в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) від 03.04.2008 р., Європейській суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. З зазначеного вбачається, що відповідач, повинна була вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого її судового провадження та повідомити суд про неможливість своєї явки до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем також не надано поважних причин його не надання судом не встановлено. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Підстав відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, судом не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони позивача, відповідача, представника третьої особи на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, та за відсутності одночасного існування умов визначених п.1-4 ч.1 ст.280 ЦПК України, а саме: п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України, який передбачає відсутність заперечень позивача проти такого вирішення справи, підстав розгляду даної справи в порядку заочного провадження суд не вбачає. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.4 ст.247 ЦПК України,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: Судом зі змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності номером: 92777836, встановлено, що позивач [PERSON] є одноособовим власником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , форма власності: приватна (а.с.7), на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 25.07.2017 р., зареєстрованого в реєстрі за №1969 (а.с.5-6) (далі Договір дарування). Доказів, що на час розгляду справи судом, по суті вимог, позивач не є власником зазначеної квартири, або вказаний Договір дарування визнано недійсним матеріали справи не містять. Відповідно довідки №4751 від 17.05.2018 р. в квартирі [ADDRESS] , крім позивача [PERSON] , також зареєстровані [PERSON] , малолітній [PERSON] - опікуном якого відповідно до рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради №60 є позивач по даній справі (а.с.8) та зареєстрована [PERSON] (відповідач по справі) (а.с.10). Згідно письмової вимоги позивача на адресу відповідача, позивачем було запропоновано відповідачу добровільно виселитися зі спірної квартири у тридцяти денний термін (а.с.9). Доказів того, що на час розгляду судом справи по суті вимог, відповідач у добровільному порядку виселилась зі спірної квартири, яка, як встановлено, належить на праві приватної власності позивачу, матеріали справи не містять. З Акту обстеження умов проживання від 25.03.2019 р. служби у справах дітей (а.с.95), судом встановлено, що [PERSON] (відповідач по справі), разом із дітьми: [PERSON] , 1015 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.95), з чого вбачається, що відповідач по справі має інше місце проживання. Те, що відповідач не проживає у спірній квартирі, підтверджується також і Актом обстеження житлово-побутових умов від 18.04.2019 р. (а.с.94). Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та статті\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб\~(статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Згідно положень ст.ст. 19, 383 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання своєї родини, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник \~майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1\~ст.156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди\~про\~порядок користування цим приміщенням, аналогічне положення закріплено і у 405 ЦК України. Згідно ч.4 ст.156 ЖК Української РСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2\~ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. У своєму правовому висновку, Верховний Суд України в постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цc14, зазначив, що особа має право користуватися відповідним житлом лише за наявності у неї права приватної власності на таке житло, або за умови набуття статусу члена сім`ї власника відповідного будинку (квартири). Припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє і похідне право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою). Як встановлено, відповідач не є членом сім`ї відповідача по справі як власника квартири, оскільки, як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, позивач є його сестрою, а враховуючи вищезазначені положення законодавства, відсутність наявності між позивачем та відповідачем договірних відносин з користування спірною квартирою, зокрема: договору найму, оренди, відповідач, після набуття позивачем права власності на спірну квартиру втратила право користування нею. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене, відсутність доказів на спростування встановлених судом обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved