Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

23.10.2018 до Шполянського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить шлюб зареєстрований Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №74, між [PERSON] та [PERSON] розірвати. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 08.06.1985 між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено актовий запис №74. У шлюбі у них народилось четверо дітей, які станом на дату подачі позовної заяви є повнолітніми. В процесі спільного проживання між Позивачем та Відповідачем виникали спори в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, що негативно впливало на настрій та емоційний стан Позивача, викликало глибокий моральний дискомфорт.Подальше продовження шлюбних стосунків суперечить інтересам Позивача, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. У зв'язку із зазначеними обставинами Позивач на примирення не згідний та бажає розірвати шлюб в найкоротший строк. Ухвалою судді\~Шполянського районного\~суду Черкаської\~області від\~21.12.2018\~ було відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 01.03.2019 було зупинено провадження у справі та надано строк один місяць для примирення. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 провадження у справі було поновлене. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив. Відповідачем було подано відзив в якому та зазначила, що для можливого збереження сімї, їй потрібен час для примирення терміном на три місяці, адже вони разом прожили не один десяток років. За час сумісного життя у них народилося четверо дітей, разом вони побудували будинок. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, про що 08.06.1985 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, складено актовий запис №74, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №162362 від 09.10.2018 року, видане повторно. Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу змінилося на [PERSON]. (а.с.11). Сторонам надавався час на примирення терміном на місяць до 02.04.2019. У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Сторонами не надано суду доказів того, що між ними досягнуто примирення. Подальше спільне життя та збереження сім'ї не можливе. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4статті 56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК (2947-14); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст.109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом зясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.13 ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у справах, повязаних з порушенням їхніх прав. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.24,56, 105, 110-113, ч.2ст. 114, СК України,

Outcome: approved