Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

24.07.2017 позивач [PERSON], в особі її представника [PERSON], звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття, посилаючись на те, що сини перебувають на її утриманні. Свої вимоги аргументує тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, має хороше матеріальне становище, зі слів відповідача отримує заробітну плату не менше 5 500 грн., має відмінний стан здоров'я та, а тому вважає, що він зобов'язаний сплачувати аліменти відповідно до вимог ст. 183 СК України. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності та зазначає, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням заяви позивачки, суд знаходить можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як видно із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 16.06.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. Як видно із свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 06.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. У відповідності до положень ст. 180 СК України, на батьків покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом частин 1 та 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що на час розгляду справи неповнолітня діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі в утриманні дітей, матеріальну допомогу в грошовій чи натуральній формі не надає. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, всі витрати несе позивач, а відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та створювати для неї необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх синів. При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як зазначено позивачем, відповідач має можливість сплачувати аліменти. Дані обставини з боку відповідача не спростовані, хоча судом приймались вичерпні заходи для виклику відповідача та забезпечення реалізації його процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів. Визначаючи розмір аліментів, суд керується положеннями ч. 1 ст. 182 СК України, та враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та утриманців. Ґрунтуючись на вище приведених нормах права, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн., які підлягають стягненню за період з 24.07.2017 року і до досягнення старшим сином повноліття. З урахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн..

Outcome: approved