Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

23.03.2016 року КП «Харківводоканал» звернувся з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просить стягнути солідарно з відповідачів загальну заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.12.1999 року по 31.12.2015 року в сумі 6967 грн. 65 коп.; стягнути з відповідачів судовий збір. В обґрунтування вимог посилається на те, що КП «Харківводоканал» надає відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідачі проживають за вказаною адресою та є споживачами вказаних послуг, проте не оплачують їх у визначені строки, внаслідок чого за вказаний період утворилася загальна заборгованість у розмірі 6967 грн. 65 коп. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат. 20.11.2014 року ухвалою суду скасований судовий наказ від 25.09.2014 року про стягнення заборгованості з відповідачів, тому позивач вимушений звернутися до суду в позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення відповідно до викладених в позові вимог. Зазначила, що в уточнених позовних вимог вже враховано, що відповідач [PERSON] з 27.04.2009 року по теперішній час перебуває на лікуванні, тому нарахування заборгованості з вказаного періоду здійснювалося лише на одну особу - на [PERSON] Представник відповідачів позов визнав частково, у розмірі 566,65 грн. за послуги з водопостачання та 392,56 грн. за послуги з водовідведення. В іншій частині вимог просив відмовити, зазначив, що позивачем заявлені вимоги за межами трьохрічного строку позовної давності, заборгованість має відраховуватись з 29.01.2013 року, а не з 1999 року. Крім того, відповідач [PERSON] з 27.04.2009 року по теперішній час перебуває на лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України». Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідок адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України від 01.04.2016 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] [INFO] (з 06.10.1998 року), [PERSON] [INFO] (з 05.10.1994 року). Відповідач [PERSON] проживає у вказаній квартирі та отримує як споживач послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються Комунальним підприємством «Харківводоканал». Відповідач [PERSON] також проживав у вказаній квартирі та отримував як споживач вказані послуги до квітня 2009 року, оскільки згідно з довідками лікарняних установ [PERSON] з 27.04.2009 року по теперішній час перебував на лікуванні в ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», а з 20.04.2016 року перебуває на лікуванні в Полтавській обласній клінічній психіатричній лікарні ім. О.Ф. Мальцева. Як вбачається з довідки-картки абоненту, відповідач з 1999 року сплачує надані позивачем послуги періодично, однак не в повному обсязі, внаслідок чого виникнула заборгованість. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачами, про що свідчить часткова оплата відповідачем послуг з центрального водопостачання та водовідведення - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги, оскільки цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат утворилася заборгованість у сумі 6967 грн. 65 коп., а саме: за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.1999 року по 31.12.2015 року у розмірі 5498 грн. 51 коп.; за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.08.2008 року по 31.12.2015 року у розмірі 927 грн. 97 коп.; індекс інфляції - 489 грн. 63 коп.; 3% річних від простроченої суми - 51 грн. 54 коп. В письмових запереченнях представник відповідачів посилався на неправомірність нарахування заборгованості поза межами 3-хрічного строку позовної давності та просив застосувати позовну давність. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2014 року за заявою відповідачів судовий наказ від 25.09.2014 року про солідарне стягнення з боржників на користь КП «Харківводоканал» за послуги з водопостачання та водовідведення - скасовано, роз'яснено право стягувачу звернутися з вимогами в позовному провадженні. Після скасування судового наказу КП «Харківводоканал» звернувся до суду 23.03.2016 року в позовному провадженні. Як вбачається з реєстру передачі справ до суду, КП «Харківводоканал» звернулося до суду 11.09.2014 року з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржників (відповідачів). Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Враховуючи, що позивач звернувся до суду за захистом свого права, зокрема, щодо стягнення заборгованості з боржників 11.09.2014 року (з заявою про видачу судового наказу), то позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, тобто з 01.10.2011 року по 31.12.2015 року. У зв'язку з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.12.1999 року по 30.09.2011 року задоволенню не підлягають у зв'язку з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Як вбачається з розрахунків, в яких враховано перебування [PERSON] з квітня 2009 року в лікарні та не нарахування на нього заборгованості з цього періоду, сума заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.10.2011 року по 31.12.2015 року складає 2552 грн. 74 коп., що включає заборгованість за: послуги з центрального водопостачання у розмірі 1291 грн. 02 коп., послуги з центрального водовідведення у розмірі 674 грн. 31 коп., індекс інфляції - 531 грн. 65 коп., три відсотки річних - 55 грн. 76 коп. Вказаного розрахунку відповідачами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не спростовано, своїх розрахунків на спростування не надали, натомість в матеріалах справи містяться надані позивачем детальні розрахунки за вказаний період. У зв'язку з цим, за період з 01.10.2011 року по 31.12.2015 року заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення підлягає стягненню лише з [PERSON], а вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідачів за період з 01.12.1999 року по 30.09.2011 року задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема підлягає стягненню з [PERSON] сума заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 2552 грн. 74 коп. за період з 01.10.2011 року по 31.12.2015 року. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Як вбачається з ухвали від 20.11.2014 року про скасування судового наказу, КП «Харківводоканал» було сплачено за подачу заяви про скасування судового наказу судовий збір у розмірі 121,80 грн. При звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір 769 грн. Ставка судового збору за позовом майнового характеру поданою юридичною особою становить 1378 грн. Таким чином, при звернення з позовом було не доплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (1378-121,80-769=487,20). Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 17 грн. 66 коп., а на користь Держави - 487 грн. 20 коп. (2552,74 х 1378 / 6967,65 = 504,86; 504,86 - 487,20 = 17,66) Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial