Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

22 листопада 2017 Управління поліції охорони в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування вартості навчання у сумі 16\~742 грн. 79 коп., а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 17 жовтня 2013 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника [PERSON] та кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посаду працівника міліції охорони - відповідачем, а також Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України укладено Договір. Позивач зазначив, що відповідно до умов п.п. 1.1. вказаного договору УДСО зобов'язалось підготовити особову справу відповідача згідно встановлених МВС вимог та надіслати її до навчального закладу не пізніше, як за 15 діб до його прибуття на вступні випробування. Також згідно п. 1.2. Договору УДСО зобов'язалось перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку відповідача по факту його зарахування на навчання у розмірі 13 491, 12 грн., протягом трьох діб після надходження платіжної вимоги, відповідно до угоди про компенсацію грошових коштів, яку сторони уклали між собою 03 червня 2014 року, відповідач надав згоду сплатити позивачу кошти на загальну суму 16 742,79 грн., протягом 24 календарних місяців. На підставі укладеного сторонами Договору, відповідач навчався і, відповідно до свідоцтва АВ№30006417, виданого 10 лютого 2014 року, закінчив Вінницьке вище професійне училище ДДСО при МВС України за програмою підготовки кандидатів в ОВС на посади рядового і молодшого начальницького складу підрозділів Державної служби охорони. За умовами п. 2.3. Договору, відповідач зобов'язався відпрацювати на посадах атестованих співробітників підрозділів УДСО безперервно впродовж трьох років після закінчення свого навчання. У позовній заяві, позивач зазначає, що згідно з Наказом Управління Державної служби охорони № 14 о/с від 14 лютого 2014 року, відповідач був призначений рядовим міліції. Наказом УДСО № 64 о/с від 25 червня 2014 року, відповідач [PERSON], міліціонер взводу №2 роти охорони обєктів №1 батальйону міліції охорони УДСО відряджений у розпорядження УМВС України в Миколаївській області на підставі рапорту відповідача та запиту УМВС України в Миколаївській області №14/1. Посилаючись на умови Договору та на вимоги діючого законодавства, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені ним витрати на навчання відповідача в сумі 16\~742 грн. 79 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав суду заяву, в якій повідомив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: 17 жовтня 2013 року між Управлінням Державної служби охорони при УМВС України в Миколаївській області в особі начальника [PERSON] та кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посаду працівника міліції охорони [PERSON], а також Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України укладено договір на навчання за кошти підрозділу ДСО (а.с. 6-8). Згідно з положеннями п. 2.3 Договору, відповідач [PERSON] зобов'язався відпрацювати на посадах атестованих співробітників підрозділів УДСО безперервно впродовж трьох років після закінчення свого навчання. Відповідно до копії свідоцтва про початкову підготовку за АВ№30006417, виданого 10 лютого 2014 року, відповідач [PERSON] у 2014 році закінчив курс навчання з початкової підготовки у Вінницькому вищому професійному училищі ДДСО при МВС України за програмою підготовки кандидатів в ОВС на посади рядового і молодшого начальницького складу підрозділів Державної служби охорони (а.с. 9). Згідно з витягом з Наказу Управління Державної служби охорони № 14 о/с від 17 лютого 2014 року, відповідача [PERSON] призначено міліціонером взводу № 2 роти охорони об'єктів № 1 батальйону міліції охорони УДСО при УМВС (а.с. 11). Відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Миколаївській області № 64 о/с від 25 червня 2014 року, відповідач [PERSON] відряджений до УМВС України в Миколаївській області (за рапортом [PERSON]О, запитом УМВС України в Миколаївській області №14/1-3142 від 30.05.2014 року) (а.с.12). Відповідно до умов п. 2.4. Договору, відповідач [PERSON] у разі неприбуття за призначенням або відмови стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням до закінчення визначеного договором строку зобов'язаний компенсувати витрати, що здійснив підрозділ на його навчання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з бухгалтерської довідки, заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 742 грн. 79 коп. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved