Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

22 червня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Позивачка зазначила, що вона являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.8). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 грудня 2012 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов та фактичного не проживання (проживання) та реєстрацію осіб у житловому приміщенні від 13 січня 2016 року, відповідач [PERSON] прописаний за вищезазначеною адресою, але не проживає з 2012 року (а.с.7). У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але завчасно подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але завчасно подав письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив справу розглянути у його відсутності. Згідно ч.2\~ст.197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав: Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується актомобстеження матеріально-побутових умов та фактичного не проживання (проживання) та реєстрацію осіб у житловому приміщенні (а.с.7). Відповідач, який не проживає за адресою [INFO] втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, тому у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушуються права [PERSON], тому вона і звернулась до суду. Згідно змісту ст..317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 Цивільного Кодексу України визначає, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст..107 Житлового Кодексу України відповідач втратив право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. Відповідно до ст..72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до положень ч.2 ст.167 ЖК України наймач, який вибув з жилого приміщення на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, втрачає право на користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ч.1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сімї та інших осіб. На підставі наведеного та ст..ст.72, 167, 107 ЖК України, ст..ст. 317, 319, 383 ЦК України,

Outcome: partial