overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 26 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 13. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, останнім часом вони жили як сторонні люди, а з січня 2015 року взагалі не підтримують шлюбні відносини, в зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, сварками, конфліктами, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вона вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON]. не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав, просив суд розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 26 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 13, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з січня 2015 року, не ведуть спільне господарство, спільно не проживають, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

23 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 16 серпня 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, аморальну поведінку відповідача, її схильність до зловживання алкогольними напоями. З цих причин вдома не забезпечувався побут: не готувалася їжа, не прибиралося у будинку, недостатній догляд отримувала дитина, що в свою чергу негативно відображалася на розвитку сина. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. З цього часу він разом з малолітнім сином проживає окремо. З початку 2014 року він перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим. Спору щодо поділу спільно нажитого майна немає. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачка зловживає спиртними напоями, дитиною не цікавиться, не приділяє уваги побуту. В 2013 році залишила сімю і змінила місце проживання. Після цього перебувала на лікуванні від алкоголізму, проте це не дало позитивних результатів. Син проживає разом з ним та його співмешканкою, з якою він має намір створити нову сімю. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася. Причин неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 2008 року сторони уклали шлюб (а.с. 5). Від цього шлюбу позивач та відповідачка мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом з батьком, що підтверджується довідкою про склад сімї (а.с.7). Сторони рік і 10 місяців разом не проживають. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. Позивач [PERSON] перебуває у фактичних сімейних стосунках з іншою жінкою і має намір створити з нею нову сімю. Проте подальше збереження шлюбу з відповідачем перешкоджає укладення нового шлюбу, що шкодить його інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини сторони не заявляють. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Задніпрська», оскільки бажання щодо зміни прізвища вона не виявила. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

23 липня 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом (а.с.3-5) до [PERSON] в якому мотивуючи тим, що в неї з чоловіком подружні відносини не склалися, збереження сім'ї суперечить її інтересам, спільне господарство не ведеться, сім'я існує лише формально. Від шлюбу спільних дітей не мають. Просить суд, шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 13 червня 2013 року під актовим записом №207 між нею і відповідачем розірвати. Позивачка у судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала повністю, надала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки. Відповідач у судове засідання не прибув, в телефонному режимі повідомив, що відмовляється приходити до суду в зазначений час та згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши та перевіривши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 13 червня 2013 року під актовим записом №207 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони не мають спільних дітей. Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позивач з відповідачем тривалий час не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позовна вимога підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

23 липня 2015 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи її тим, що вона відповідно до вимог чинного законодавства має право на пенсію за віком, оскільки на день подачі заяви досягла 55 років та має стаж роботи понад 20 років. Під час звернення до УПФУ Київського району в Полтавській області з заявою про призначення їй пенсії за віком, їй було відмовлено в усній формі, так як в архівній довідці №К-22 від 03.04.2015 маються помилки в написанні її прізвища. Просила суд встановити факт належності [PERSON], [INFO] архівної довідки №К-22 від 03.04.2015 року, яка видана Державним архівом документів по особовому складу Іркутської області. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа УПФУ Київського району в м.Полтаві в судове засідання свого представника не направила, попередньо направила заяву про розгляд справи за їх відсутності. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період з 1982 року по 1997 року [PERSON] працювала на Іркутському заводі радіоприймачів ім.50-років СССР, про що зроблений запис в трудовій книжці за №5-11 (а.с.10-12). В квітні 2015 року на адресу заявниці від Державного архіву документів по особовому складу Іркутської області надійшла архівна довідка №К-22 від 03.04.2015 року про фактичний заробіток за період з 1982 року по 1989 рік (а.с.5). Судом встановлено, що в архівній довідці №К-22 від 03.04.2015 року невірно зазначено прізвище заявниці, а саме вказано прізвище «[PERSON]», що суперечить свідоцтву про укладення шлюбу (а.с.13), паспорту громадянина України (а.с.6-8), ідентифікаційному номеру (а.с.9), довідкам виданим Іркутським заводом радіоприймачів ім.50-років СССР від 02.04.1993 року (а.с.15, 16), де прізвище, ім'я та по батькові заявниці зазначене як [PERSON]. Встановлення факту належності заявнику даної довідки необхідно для призначення пенсії за віком в Управлінні Пенсійного фонду України Київського району м.Полтави. Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Дніпропетровськ, вул.. Комунарівська, 7/220. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.07.2015р. о 13 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.07.2015р. о 13 год. 11 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора оглянута в ліжку. Мутична, проявляє активний та пасивний негативізм. На питання відповідає мичанням. Зажмурює очі. Показує, що її ґвалтують, починає себе шкрябати, накручує на пальці волосся, показує, що їх треба обрізати. Напружує мязи обличчя, шиї, нижніх кінцівок, потім зявляється насильницький плач. Кивком голови погоджується, що чує «голоси». [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Волзька, 3/13. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 23.07.2015р. о 06 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора агресивна та становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 23.07.2015р. о 06 год. 58 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора на питання відповідає по суті. Говорить, що відштовхувала батька, який заважав їй вийти з дому. Заявляє, що мати викинула всі її речі з дому, не дає влаштувати їй особисте життя. «Голоси» заперечує. Емоційно нестійка. [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м [PERSON], 10/46. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 22.07.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 22.07.2015р. о 10 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Живодера лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворого доставлено у відділення у супроводі. Напружений, тривожний, занепокоєний. Місця не тримається, кудись поривається йти. На звернену мову реагую на короткий час. Виражений емоційний смуток, афективна нестійкість, тривога. Висловлення носять персекуторний характер: «психиатр, до которого я пришел, напал на меня и душил, родителя хотят моей смерти и вообще они для меня чужие люди, пусть живут где хотят». Судження та висновки стійки, не коригуємий, некритичний. Критичність до свого стану відсутня. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцінаторно-маячний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

23 липня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Миколаїв, вул. Куйбишева, 5/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 21.07.2015р. о 14 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 21.07.2015р. о 14 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мобільного госпіталя № 66. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий орієнтований у навколишньому часі, в цілому вірно, плутає паспортні данні, сімейний стан, анамнезує дані. Напружений, тривожний, занепокоєний. Висловлення носять маячний характер, персекуторний, в цілому поліморфний характер: «когда я кодировался, хирург вшил мне в мышцу устройство, «жучок» с помощью которого моя мать следит за мной, это нанотехнологии, я думаю наука так быстро развивается», «происходит что-то странное, будто я участую в телешоу и за мной следят». [PERSON] було поставлено попередній діагноз гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

23 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.10.2010 року він уклав шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 772 з відповідачкою по справі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з грудня 10.01.2013 року. Спільне життя с відповідачем не склалося. Спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сімї є несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, тому суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 02 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 772 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 10.01.2013 року через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не підтримують, примирення між ними неможливо, оскільки позивач не бажає в подальшому жити разом, спор про розподіл майна не виникає, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст.110 СК України позивач має право на предявлення позову про розірвання шлюбу. За цих обставин, суд вважає, що зберегти сімю неможливо. Після розірвання шлюбу відповідачу залишити прізвище [PERSON]. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved