Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

24.03.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що вона 21.01.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування в шлюбі спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають зовсім різні погляди на життя та різні характери, через що в сім`ї виникали непорозуміння та сварки, які призвели до розпаду сім`ї. З листопада 2012 року сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Шлюб існує формально. На теперішній час у позивачки друга сім`я. Таким чином, сторони припинили шлюбні стосунки, перестали проживати разом як сім`я, проявляти турботу один до одного, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження формального шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не бажає подавати заяву про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану, тому вона вимушена звернутися до суду. Тому, на підставі викладеного просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними. Від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 21.01.2011 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 21.01.2011 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №218 виданої виконавчим комітетом Нивотрудівської сільської ради 09.03.2021 року, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , до скаладу зареєстрованих входять: син - [PERSON] , 2000 р.н.; донька - [PERSON] , 2006 р.н.; батько - [PERSON] , 1950 р.н. При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Ст. 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, що шлюбні відносин сторони припинили, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якої до шлюбу законом не допускається, тому позов слід задовольнити. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », що відповідає приписам ч.1 ст.113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved