Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його доходу, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач батько дитини, ухиляється від її утримання, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач в судове засідання не зявилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме: не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини, оскільки на даний час його дохід становить до 3000 грн. на місяць, він є інвалідом 3 групи, постійно потребує медикаментозного лікування та на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а батько являється пенсіонером та потребує догляду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2012 року (копія свідоцтва про шлюб серія 1-БВ № 090141), який було розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05.02.2013 року, яке набрало законної сили 18.02.2013 року (паспорт громадянина України [PERSON] серія НА905524). Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-БВ № 203697. Малолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом із матірю за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький р-н, с. Климашівка, вул. Центральна, 42, що підтверджується довідкою про склад сімї від 18.10.2017 року вих. № 43. Відповідач [PERSON] являється інвалідом 3 групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія ААІ № 414905, довідкою до огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0687482. Як вбачається із копії довідки від 08.02.2018 року вих. № 36, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] та склад його сімї наступний: [PERSON], [INFO] батько та [PERSON], [INFO] мати. Згідно розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації від 09.02.2015 року № 64/2015 [PERSON] надано дозвіл брати участь у вихованні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], шляхом спілкування та систематичного побачення з нею щотижнево: у середу та неділю з 15:30 год. по 17:30 год., а матері [PERSON], [INFO], - не перешкоджати побаченню батька з дочкою. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України \~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 17\~постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини повязані зі сплатою аліментів, обовязку відповідача утримувати малолітню дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2018 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки, оскільки доказів на підтвердження даного факту відповідачем до суду не надано. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved