Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

23.12.2019 року позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що з 03.09.2006 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2016 року було розірвано судовим рішенням. За час шлюбу в них [INFO] народилося двоє спільних дітей - сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2012 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року і до досягнення меншою дитиною повноліття. Зазначила, що на даний час розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, є недостатнім для належного матеріального забезпечення дітей. Вона є особою з інвалідністю ІІ групи і потребує постійного лікування, а її матеріальне становище є скрутним. Їх менший син [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у офтальмолога та інфекціоніста. Крім того, обом синам з 23.12.2019 року було виписано медикаментозне лікування від туберкульозу терміном на 3 місяці, причиною чого стало їх спілкування з батьком, який хворіє туберкульозом. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів призначених судовим рішенням від 05.04.2012 року збільшити та стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що наразі з відповідача на утримання їх двох спільних дітей стягується по 350 грн. на кожного з синів, при цьому будь-якої додаткової допомоги останній не надає. Так, [PERSON] перебуває на обліку в окуліста та педіатра, курс лікування становить близько 700-800 грн. на місяць. В свою чергу, вона утримує пенсію по інвалідності, а також отримує пільги, які призначаються малозабезпеченим сім`ям. Вказує, що відповідач інших утриманців за собою не має та дійсно перебуває на обліку тубдиспансері. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він не працює через важке захворювання - туберкульоз легенів, за рекомендаціями лікарів йому необхідно утримуватись від будь-якої роботи, перебувати вдома. На даний час інвалідність йому не встановлена. Жодних доходів він не отримує, перебуває на повному утримуванні своїх батьків. Враховуючи зазначене, просить суд збільшити розмір стягуваних з нього аліментів до 2000 грн. на обох дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2006 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.01.2016 року. Рішення набрало законної сили (а.с. 10). Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Малолітні діти сторін проживають разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . Зазначене відповідачем не оспорюється. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, з 01.03.2012 року, і до досягнення меншою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 11). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання дітей є недостатній для належного матеріального забезпечення синів. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаних норм законодавства свідчить про те, що за позовом одержувача аліментів суд може збільшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач є працездатним, інших утриманців за собою не має, будь-яких доходів не отримує. Доказів іншого суду надано не було. Відповдач [PERSON] має захворювання туберкульозу легенів, у зв`язку з чим перебуває на обліку в тубдиспансері. Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] самостійних доходів не мають. Як вбачається з висновку ЛКК № 434, виданої 24.01.2020 року КЗ «Луцька міська дитяча поліклініка», [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку на диспансерному обліку у офтальмолога та інфекціоніста (а.с. 12). Згідно виписок із медичних карт амбулаторних хворих [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , останнім з 23.12.2019 року призначено лікування в зв`язку з тубконтактом (а.с. 13-14). Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 17). Крім того, суд вважає також доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей. Діти мають потреби в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дітей в повній мірі. Будь-яких доказів, які б спростовували вищезазначені обставини, сторонами суду не надано. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.04.2012 року є недостатнім для належного забезпечення потреб останнього, а тому заявлені вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення їх розміру підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, з урахуванням стану здоров`я дітей та необхідності їх лікування вважає, що визначений розмір аліментів, достатнім та справедливим. На переконання суду позивачкою не доведено тієї обставини, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Разом з тим, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що за станом свого він фактично позбавлений можливості працювати, або що наявне у нього захворювання впливає на його працездатність, а тому доводи відповідача в цій частині суду до уваги не приймає . Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 179-183, 192 СК України,

Outcome: partial