Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

23.01.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] з вказаним позовом, в обґрунтування якого, послалася на таке: вона та треті особи є співвласниками квартири [ADDRESS] (колишня Жовтнева), м. Первомайського Харківської області. Квартира їм належить на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 жовтня 2004 року, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.12.2004 року. В зазначеній квартирі зареєстровані її чоловік, син та відповідачі: сестра позивачки - [PERSON] і її чоловік - [PERSON], останні з березня 2015 року за зазначеною адресою не проживають. Наразі позивачка не має можливості сплачувати комунальні послуги ще за відповідачів. Вважає, що відповідно до ст. 405 ЦК України може поставити питання перед судом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою через не проживання у ній понад 1 рік без поважних причин. Позивачка до судового засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі до судового засідання не прибули, хоча були належним чином сповіщені про день та час розгляду справи, якихось заперечень проти позову не надали, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без їхньої участі не надали. Треті особи також до суду не прибули. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивачка [PERSON] та [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (колишня Жовтнева), м. Первомайського Харківської області (а.с.5). В зазначеній квартирі зареєстровані її чоловік, син та відповідачі: сестра позивачки - [PERSON] і її чоловік - [PERSON] (а.с.9), останні з березня 2015 року за зазначеною адресою не проживають. Позивачка не має можливості сплачувати комунальні послуги за відповідачів, це і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особою зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. На думку суду відповідачі [PERSON] та [PERSON], не надавши заперечення на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання в квартирі позивача більше 2-х років, не довели наявність у них права користування житлом. Натомість, позивачка повністю підтвердила обґрунтованість своєї позиції, що також вбачається і з акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.10). Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований, законний та такий, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідачів понад 2 роки без поважних причин. Оскільки при подачі заяви про перегляд заочного рішення [PERSON] не сплатила судовий збір, то в порядку ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з останньої в сумі 320 грн. на користь держави.

Outcome: approved