overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що після смерті його матері [PERSON], 30 травня 2012 року відкрилася спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки площею 2,78 га, розташовані на території Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області. У звязку з тим, що він є єдиним спадкоємцем за законом, а нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, він просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], оскільки пропустив строк внаслідок того, що вважав, що строк для подання заяви про прийняття спадщини є необмеженим. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, якою передбачено, що в такому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову суперечить \~закону або порушує права інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками [PERSON] (російською) є [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП №356446 від 18 липня 1981 року та свідоцтвом про народження серії ІІ-471544 від 26 червня 1986 року (а.с.5,6). [PERSON] померла 30 травня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №123313 від 05 червня 2012 року (а.с.8). [PERSON] на день смерті - 30 травня 2012 року, була зареєстрована та проживала у [INFO] разом із [PERSON] (а.с.11). [PERSON] помер 22 березня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №133705 від 26 березня 2013 року (а.с.9). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація відносно [PERSON], яка померла 30 травня 2012 року, у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.13). Листом приватного нотаріуса №99/01-16 від 18 лютого 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої 30 травня 2012 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що визнання позову не суперечить закону і не порушує нічиїх прав, у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON], звернувся до суду з заявою про усиновлення ним малолітньої дитини [PERSON], [INFO], уродженки м. Павлограда; внести зміни до актового запису про народження дитини змінивши прізвище з «[PERSON]» на «[INFO]», змінити по-батькові дитини з «[PERSON]» на «[INFO]»; записати його батьком дитини; зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду в книзі реєстрації народжень записати його батьком усиновленої дитини. У судовому засіданні заявник, підтримав заяву посилаючись на доводи викладені в заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Заінтересована особа [PERSON] заяву підтримала просила її задовольнити. Представник органу опіки та піклування підтримала клопотання заявника, вважає усиновлення доцільним в інтересах дитини. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 207, 208, 211, 213 Сімейного Кодексу України, усиновлення здійснюється на підставі рішення суду в інтересах дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 жовтня 2015 року (а.с. 5). [PERSON], народилася [INFO] в місті Павлограді Дніпропетровської області (а.с. 6). Відомості про батька записані згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 21). Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON], [INFO] не заперечує проти усиновлення її доньки - чоловіком [PERSON], про що надала свою згоду (а.с. 20) Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 427/0/2-16 від 10.02.2016 року, [PERSON] може бути усиновлювачем, а усиновлення ним малолітньої [PERSON] є доцільним в інтересах дитини (а.с. 30-31). Заявник проживає за адресою : [ADDRESS], де створені належні житлово-побутові умови для проживання, всебічного розвитку та виховання дитини, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с. 11). Дана квартира належить на праві власності по 1/4 частці [PERSON], її батьку - [PERSON], сестрі - [PERSON] та племінниці - [PERSON]. (а.с. 12). Заявник працює, має стабільний щомісячний дохід, що дає йому змогу забезпечити дитину всім необхідним (а.с. 14). За станом здоров'я заявник може бути усиновлювачем, до кримінальної відповідальності він не притягувався (а.с. 16-19). Під час розгляду справи не встановлено обставин, що перешкоджали б заявнику бути усиновлювачем. Він позитивно характеризується, має задовільний стан здоров'я (а.с. 15,16). Між ним та дитиною різниця у віці більше 15 років, він ознайомлений зі станом здоров'я дитини (а.с. 22). Тому суд вважає, що усиновлення заявником малолітньої [PERSON] зі зміною її прізвища та по батькові буде виключно в інтересах дитини. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року, актовий запис № 124. Від шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з серпня 2015 року з відповідачем шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Спору відносно місця проживання дитини та майна не мають. Просить шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не з'явилися, направили на адресу суду заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Таким чином, на підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, дослідив матеріали справи, приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з 25 квітня 1998 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харцизька Донецької області, актовий запис № 124. Від даного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня. Майновий спір та спір з приводу виховання дитини відсутній. Згідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст.110 СК України. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке відповідає вимогам СК України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що сторони примирюватись не бажають, спільно не мешкають з серпня 2015 року, втратили взаємні подружні стосунки, між ними виникли відносини які не сприяють збереженню їх сім'ї, обоє не бажають зберігати шлюб і тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 22 січня 2000 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем [PERSON], актовий запис № 3. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив в заяві, що він та дружина з серпня 2011 року не підтримують сімейні відносини, не проживають спільно, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різними поглядами на життя, конфліктами, сварками, він втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя та збереження шлюбу він вважає неможливим, таким, що суперечить його інтересам. В звязку з наведеним, [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON]М не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позову, просила суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Суд, дослідивши докази, надані позивачем, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2000 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 3, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Встановлено, що від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що тривалий час, з серпня 2011 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2011 році, мають одного малолітнього сина [PERSON], 2012 року народження. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, тому припинили шлюбні стосунки в лютому 2014 року. В суді позивач доводи позову підтримує, строку для примирення просить не надавати, просить стягнути з відповідачки судові витрати по оплаті судового збору. Відповідачка в суд не прибула, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, з доводами позову погоджується. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою в лютому 2014 року припинили спільне проживання, подружні стосунки та ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з пояснень позивача та письмових доказів - свідоцтва про шлюб та народження дитини. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Судові витрати позивача підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Дзержинського міського суду №2/0512/515/2013 від 23.05.2013 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька малолітнього були видалені на підставі рішення Бутирського районного суду м.Москви від 14.03.2014 року, малолітньому [PERSON] було змінено прізвище на [PERSON]. Рішенням виконкому Дзержинської міської ради від 18.11.2015 року № 352 [PERSON] був призначений опікуном [PERSON]. На цей час дитина проживає разом з ним, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що дитина [PERSON] народився на території Росії у м.Москва, це підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.5), де матірю записана [PERSON], відомості про батька виключені на підставі рішення Бутирського районного суду м.Москва від 14.03.2014 року. Рішенням виконкому від 19.08.2015 року № 220 Дзержинської міської ради [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.6). Рішенням виконкому Дзержинської міської ради від 18.11.2015 року № 352 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] (а.с.7). Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина. Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], 2003 року народження. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розірвано, живуть окремо, дочка на його утриманні, відповідачка, яка має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивач позовні вимоги підтримує повністю, згідний на ухвалення заочного рішення. Відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації її проживання, в суд не прибула. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленою про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх дочка, яка проживає з позивачем. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтвом про народження дочки, рішенням суду та свідоцтвом про розірвання шлюбу, паспортом позивача та довідкою про склад його сім»ї. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню. Суд визначає розмір аліментів згідно позовних вимог, оскільки заперечень проти суми позовних вимог від відповідачки не поступило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідачки аліменти у твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем шлюб розірвано, живуть окремо, дочка на його утриманні, відповідачка, яка має доходи, що мають мінливий характер від тимчасових заробітків, коштів на утримання дитини добровільно не надає. В суді позивач позовні вимоги підтримує частково просить стягувати по 250 грн. в місяць. Відповідачка згідна з позовом повністю і пояснила, що утримує неповнолітнього сина, який має хронічне захворювання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони шлюб розірвали, проживають окремо. Між сторонами не досягнуто згоди про спосіб матеріального забезпечення їх дочка, яка проживає з позивачем. Відповідачка не має постійного місця праці, утримує неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який має хронічне захворювання. Дані обставини встановлені з письмових доказів свідоцтвом про народження дочки, рішенням суду та свідоцтвом про розірвання шлюбу, паспортом позивача та довідкою про склад його сім»ї, випискою з історії хвороби сина відповідачки. Згідно ст.ст. 182,184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів та дитини, наявність в платника аліментів інших дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 25 вересня 2004 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 591. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити і розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, взявши до уваги позицію позивачки та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 25 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 591 (л.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 8). Як зазначила позивачка і проти чого не заперечував відповідач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. З письмової заяви відповідача вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та обставин, викладених позивачкою в позовній заяві. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що добровільність шлюбу є основною з його засад і грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

23 лютого 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 січня 1993 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте спільне життя з Відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття поваги, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Майнових претензій не мають. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина, який проживає з Відповідачем. За взаємною домовленістю сторін, опікуються дитиною спільно. Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 січня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від січня 1993 року, виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Залізничного району у м. Києві, за актовим записом № 73. (а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved