Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

22 листопада 2019 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким в остаточній редакції просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 вересня 2012 року в розмірі 59289,65 гривень та судові витрати в розмірі 1921,00 гривень, В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 вересня 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25549,43 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, відповідач належним чином не виконувала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31 серпня 2019 року у розмірі 84841,51 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25549,44 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 17,81 гривень, заборгованість за комісією у розмірі 59274,26 гривень. Від цієї суми необхідно відняти суму 27329,45 гривень, з яких: 25549,44 гривень заборгованість за кредитом, 2,42 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 гривень штраф (фіксована частина) та 1277,59 гривень штраф (процентна складова), яка була стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року, тобто різниця становить 59289,65 гривень. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 59289,65 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання\~представник позивача\~Ярмак С.П., який діє на підставі довіреності, не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Князєв В.О.\~\~в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на відсутність підстав для нарахування комісій за кредитним договором. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 27 вересня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 25549,44 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 вересня 2012 року, яка станом на 27329,45 гривень, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 25549,44 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2,42 гривень; штраф у розмірі 500,00 гривень; штраф у розмірі 1277,59 гривень. 22 листопада 2019 року позивач знову звернувся до суду та наголосив на існуванні у відповідача [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 27 вересня 2012 року, яка станом на 31 серпня 2019 року складає 84841,51 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25549,44 гривень, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 17,81 гривень, заборгованість за комісією у розмірі 59274,26 гривень. При цьому, позивач у своєму позові зазначив, що від цієї суми заборгованості віднімається сума 27329,45 гривні, з яких: 25549,44 гривень заборгованість за кредитом, 2,42 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1350,00 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 гривень штраф (фіксована частина), 1277,59 гривень штраф (процентна складова), яка була стягнута з відповідача на користь позивача рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року, тобто різниця становить 59289,65 гривень. Згідно наданого до суду розрахунку, вказана сума складається з залишку заборгованості за відсотками у розмірі 15,39 гривень та заборгованості за комісією у розмірі 59274,26 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч.1 ст.612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та комісії за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 Цивільного кодексу України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та комісії за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), а також узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 18.09.2019 по справі № 387/1133/15-ц. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як встановлено судом, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2013 року за невиконання умов договору з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 вересня 2012 року, в тому числі заборгованість за тілом кредиту, за відсотками та штрафами. Отже, суд прийшов до висновку, що позивач вже здійснив дії по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки у 2013 році кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, а тому з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та комісії за кредитом припинилося. Вимоги про стягнення коштів на підставі частини 2\~статті 625 Цивільного кодексу України\~позивачем не заявлено. Суд враховує також правову позицію Верховного Суду у справі №175/4753/15-ц, де суд зазначив, що після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти, комісії лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків та комісій є безпідставним. За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» є безпідставною та не підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~не підлягають відшкодуванню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у разі відмови у позові.

Outcome: dismissed