Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

22 вересня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,третя особа: Товарна Біржа «Нерухомість-Південь», в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між позивачем та відповідачами, зареєстрований ТБ «Нерухомість-Південь» за № 2147 від 05 червня 1998 року. Позов мотивований тим, що 05 червня 1998 року позивач купила квартиру [ADDRESS] у відповідачів. Зазначений договір був оформлений на товарній біржі «Нерухомість-Південь» та зареєстрований КМ «ММБТІ». На даний час їй стало відомо про недійсність угоди, тому вона змушена звернутись до суду. 27 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 09 березня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача до судового засідання надала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена, причини неявки не повідомили, відзиву, пояснень не надали. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 червня 1998 року на Товарній біржі «Нерухомість-Південь» між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 2147 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований в Миколаївському МБТІ 18.06.1998 р., р. № 18934 (довідка № 2-4742 від 27.08.2020). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР, який втратив чинність з 01.01.2004 р. на підставі ЦК України N 435-IV ( 435-15 ) від 16.01.2003, який набрав чинності 01.01.2004 р. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що до яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР , якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Як вбачається з матеріалів справи, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Проте, відповідачі ухиляєються від нотаріального посвідчення даного договору. З огляду на викладене, є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2147 від 05 червня 1998 року, дійсним. За такого, суд вважає, що позов належить задовольнити.

Outcome: approved