Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

24.02.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом доТзОВ «ВЕЛЛФІН», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., старший державний виконавець Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 113992, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 15.12.2020 року щодо звернення на стягнення на загальну суму 48307 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача в його користь понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Брайляк Е.Я. позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, наведених в позовній заяві та просила їх задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача - ТзОВ «ВЕЛЛФІН» в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи представник відповідача повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки представник відповідача не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: старший державний виконавець Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М. в судове засідання також не з`явилася, натомість заступник начальника Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) направив на електронну адресу суду клопотання, в якому просить проводити розгляд даної справи за наявними в ній матеріалами, у їх відсутності. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали від 18.11.2021 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Судом встановлено, що про спірний виконавчий напис позивач дізнався з постанови про відкриття виконавчого провадження № 64354477 від 03.02.2021 року, яке було відкрито старшим державним виконавцем Надвірнянського РВ ДВС ПЗ МУМЮ (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М. Як вбачається з виконавчого напису нотаріуса, між позивачем та ТзОВ «ВЕЛЛФІН» 30.11.2017 року був нібито укладений кредитний договір на суму 1799 грн. 40 коп. Проте, жодних кредитних договорів позивач з ТзОВ «ВЕЛЛФІН» не укладав, відповідно коштів не отримував, тому стягнення з позивача заборгованості є для нього незрозумілим. Як з`ясовано в судовому засіданні, жодних вимог від ТзОВ «ВЕЛЛФІН» щодо усунення порушень за нібито укладеним кредитним договором шляхом сплати заборгованості позивачу не надходили. Також, відповідачем не було повідомлено його, що у разі несплати відповідної суми коштів ТзОВ «ВЕЛЛФІН» буде змушене звертатись для вжиття відповідних заходів та захисту своїх прав до нотаріуса. Суд констатує, що згідно з п.3 глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року та ч.1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат», необхідна наявність двох умов: 1) подані документи повинні підтверджувати безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статею 87 Закону України «Про нотаріат» та пп.1.1, 1.2 п.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно пп.3.1 п.3 глави 16 Розділу ІІ зазначеного Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.5 п.3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Таким чином, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, що визначено ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». Судом перевірено, що спірний виконавчий напис, вчинений 15.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрований у реєстрі за № 113992. З його змісту вбачається, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. пропонує звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , жителя [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», ідентифікаційний код юридичної особи: 39952398, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, заборгованості за кредитним договором № 313370 від 30.11.2017 року в розмірі 48307 грн. 00 коп. та плати за його вчинення в розмірі 900 грн., загальною сумою 49207 грн. 00 коп. Копія виконавчого напису долучена до матеріалів справи. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Відповідно до п.3.2 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Таким чином, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Пунктами 1.2 Переліку передбачено, що такими документами є: п.1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; п. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» визначив, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні бухгалтерські документи (документи первинного бухгалтерського обліку), такими документами є документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, виконавчий напис нотаріусом вчинено на борговому документі без дотримання вимог щодо наявності безспірної заборгованості. Зокрема, в даному виконавчому написі та додатках до нього взагалі відсутній розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем. В свою чергу представник позивача ствердила, що в позивача відсутня будь-яка заборгованість перед відповідачем, оскільки жодних кредитних договорів він з ТзОВ «ВЕЛЛФІН» не укладав, відповідно коштів не отримував, що в ході судового розгляду стороною відповідача не спростовано. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим не виконав норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Встановлені в ході судового розгляду обставини не спростовані в судовому засіданні. На переконання суду, за встановлених обставин у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною. Вищі судові інстанції акцентують увагу суддів на тому, що судами під час розгляду такої категорії справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені в письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема, чи є за боржником сума боргу. Оцінивши доводи сторін та надані ними докази, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог діючого законодавства. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 1202/21 від 12.02.2021 року, квитанції серії АЕ № 125 від 24.02.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 7000 грн. 00 коп. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат - 7908 грн. 00 коп. На підставі наведеного, ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172,

Outcome: approved