Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

24.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме буд. [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, відповідно до договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 09.07.2014 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач з 2008 року не проживає у вказаному будинку, залишивши своїх двох дітей, які мають соціально-правовий статус дітей, позбавлених батьківського піклування, та відносно яких позбавлена батьківських прав. Проте, відповідач до цих пір зареєстрована в зазначеному вище будинку, але з 2008 року не проживає та не з являється в належному їй (позивачу) будинку, та ухиляється від зняття з реєстрації, що створює їй перешкоди у користуванні власністю. Позивач в судовому засіданні підтримала письмовий текст позовної заяви та просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік, підтвердивши викладені в позові обставини. Відповідач в судове засідання за викликом суду не з явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, причини неявки не повідомила, листа про слухання справи в свою відсутність та письмових заперечень до суду не надала, представника не направила. Представник третьої особи [PERSON] підтримала позовні вимоги позивача, зазначивши, що є всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Суд ухвалив слухати справу у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи із наступних підстав. Встановлено, що позивачу на підставі Договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами від 09.07.2014 року і Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24030900 від 09.07.2014 року на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Згідно будинкової книги на будинок [ADDRESS], у вищезазначеному будинку зареєстрована відповідач по справі. Відповідач по справі зареєстрована в даному будинку, але не проживає та не з являється в ньому з 2008 року, відповідно до Актів обстеження умов проживання листа КВІ № 25/1021 від 30.05.2014 року. Також в будинку зареєстровані та проживають двоє дітей відповідача [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мають соціально-правовий статус дітей, позбавлених батьківського піклування та перебувають під опікою позивача. Відносно цих дітей відповідач рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.10.2009 року позбавлена батьківських прав. Позивач вимушений нести витрати по утриманню будинку самостійно, оплачувати комунальні послуги і за відповідача, яка зареєстрований в спірному будинку, але фактично там не проживає і навіть не з являється з 2008 року. В ч.3 ст.405 ЦК України зазначено, що член сім ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, на підставі вищенаведеного та доказів по справі, відповідача необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], належного позивачу, оскільки вона відсутня за місцем реєстрації більше року без поважних причин. Разом з тим, вимоги щодо зобов язання Бориспільського районного відділу Державної міграційної служби України в Київській області зняти гр. [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], задоволенню не підлягають, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, оскільки на даний час відсутній спір з приводу даних вимог. З відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути судові витрати, сплачені останньою при подачі позову, так як позов необхідно задовольнити у повному обсязі. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.ст.3 ч.1, 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved