Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

23 лютого 2018 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1610. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 листопада 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем по справі - [PERSON], у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1610. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], 20.04.2012р.н. і [PERSON], 07.11.2016р.н. З вересня 2017 року між сторонами припинені сімейно-шлюбні відносини та проживання однією сімєю за однією адресою. Причиною розпаду сімї стали ті обставини, що у сторін різні характери, та погляди на сумісне сімейне життя. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно і відновлена бути не може. Після розірвання шлюбу, спільні діти - донька [PERSON] та син [PERSON], будуть проживати разом з позивачем. Позивач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за її відсутності, повністю визнає позовні вимоги, просить відновити їй дошлюбне прізвище - Гетманчук. У звязку із неявкою учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 11 листопада 2011р. Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №1610, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], 07.11.2016р.н., та доньку [PERSON], 20.04.2012р.н., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.5-6). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року, що підтверджується позовною заявою, а також заявами поданими сторонами до суду. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сім'ї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 704грн.80коп., тому відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved