Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яке у\~подальшому стало\~іменуватися як\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір,\~за яким\~остання отримала\~кредит у\~розмірі 5000,00\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30,00%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки.\~Відповідач підтвердила\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Правилами користування\~платіжною картою»\~та «Тарифами\~Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~нею та\~банком Договір. АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» свої\~зобов`язання за\~договором та\~угодою виконав\~у повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~кредит у\~розмірі,\~встановленому договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв`язку із чим станом на 16.10.2018 виникла заборгованість у сумі 20939,67 грн., яку просить стягнути із відповідача та судові витрати. Представник позивача\~у судове\~засіданні не\~з`явився,\~будучи належним\~чином повідомленим\~про час\~та місце\~розгляду справи.\~Згідно поданої\~заяви прохали\~справу розглянути\~без участі\~їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві. У відзиві представник відповідача навів власний розрахунок по проведених виплатах на користь банку згідно якого у відповідача перед банком відсутня будь-яка заборгованість, оскільки банк нараховував відповідачу відсотки за завищеною процентною ставкою. Сам договір не відповідає вимогам чинного законодавства, так як не зазначені умови про відповідальність банку перед позичальником за порушення зобов`язань, відсутній графік повернення кредиту, не зазначена загальна сукупна вартість кредиту. Також у відзиві міститься заява про застосування строку позовної давності. В письмовій відповіді на відзив, що надійшов із Банку 05.03.2019 від представника позивача, зазначають, що укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та тарифами. В заяві анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено із зазначеними змінами, шляхом направлення СМС повідомлення. Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічна експертиза не призначалась. Наданий відповідачем розрахунок не є належним, оскільки останній не має належних спеціальних знань для його здійснення. Суду слід виходити з презумпції правомірності правочину, оскільки його недійсність не встановлена ані законом, ані судом. Банком була надана уся необхідна інформація у письмовому вигляді. Із наданої виписки вбачається, що відповідач знімала кошти, а потім частково погашала заборгованість і знову користувалася кредитними коштами, що свідчить про відсутність підстав для застосування до даних правовідносин позовної давності в частині вимог про стягнення пені, штрафів - неустойки. Ухвалою суду від 15.05.2019 зобов`язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати: інформаційну довідку стосовно номера кредитної картки виданої відповідачу Банком, дати її відкриття та терміну дії. На виконання ухвали суду представником позивача надано лист, виписку по рахунку, довідку про видачу кредитної картки. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання останньою 22.01.2011 року анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідки про умови кредитування із використанням кредитної картки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду. Відповідно до\~підписаної відповідачем\~Довідки про\~умови кредитування\~з використанням\~«Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду» базова\~відсоткова ставка\~становить 2,5\~%\~на місяць,\~пеня -\~пеня 1\~(базова\~відсоткова ставка\~за договором)/\~30\~ яка\~нараховується за\~кожен день\~прострочення кредиту)\~+\~пеня 2\~(1%\~від заборгованості,\~але не\~менше 30\~грн.\~в місяць,\~нараховується 1\~раз на\~місяць,\~при наявності\~прострочки за\~кредитом чи\~відсоткам 5\~або більше\~днів при\~виникненні прострочки\~на суму\~більше ніж\~50\~грн.(а.с. 7, 8). Частинами першою - третьою статті 633\~ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 1067 ЦК України, банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Підписавши 22.01.2011 анкету заяву та довідку про умови кредитування Черниш (Ярошенко) А [PERSON] . своїм підписом засвідчила, що вона погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що вона ознайомилася і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Також як вбачається з анкети заяви, [PERSON] було проінформовано, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на офіційному сайті банку www.privat.com.ua, які вона зобов`язалася виконувати, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданої банком інформації по кредитному договору № б/н від 22.01.2011 вбачається, що [PERSON] видана кредитна карта № [NUMBER] , термін дії по липень 2018 року. В наданому позивачем до позовної заяви розрахунку зазначено, що станом на 16.10.2018 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 20939,67 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 2252,74 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10343,10 грн., заборгованості за пенею 6870,51 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 973,32 грн. - штраф (процентна складова) (а. с. 5-6). До розрахунку проведеного відповідачем у наданому суду відзиві суд відноситься критично, оскільки він містить не правильні відомості щодо кількості та сум поповнення рахунку, не враховує черговості зарахувань внесених відповідачем коштів у випадку прострочення внесення мінімальних платежів. Клопотань про призначення проведення економічної експертизи суду не надходило. Також, на підтвердження розміру заборгованості АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав виписку про рух кредитних коштів, з якої вбачається, що починаючи з 05.08.2014 (дата видачі нової картки) за допомогою карти № 5168755505896247 [PERSON] використовувала кредитні кошти та вносила кошти на часткове погашення заборгованості. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною 1 статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, використовуючи кредитні кошти та частково повертаючи їх [PERSON] погодилися із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, тобто зі сплатою 30% річних за користування кредитом і при цьому факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником не оспорювалися, а згідно зі ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В зв`язку з чим суд приходить до висновку, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 2252,74 грн. Стосовно стягнення заборгованості по процентам суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останнім нараховувалися проценти за користування кредитом на поточну та прострочену заборгованість, виходячи із ставки 36% річних. З урахуванням наведених норм права та встановлених у справі обставин суд зазначає, що правила застосування банком змінюваної процентної ставки позивачем не дотримані, а саме: на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України жодних доказів про встановлення процентної ставки у розмірі 36,0%, як зазначено у розрахунку заборгованості банком не надано, як і не надано доказів про ознайомлення відповідача з таким розміром процентної ставки, які б містили його підпис. Тому проценти за користування кредитними коштами у даному випадку мають нараховуватися банком виходячи із процентної ставки 30%, яка діяла станом на момент укладення кредитного договору. Як зазначалося раніше, [PERSON] видано кредитну карту № 5168755505896247, термін дії по липень 2018 року. Таким чином, строк дії кредитного договору від 22.01.2011 закінчився у зв`язку із закінченням строку дії картки, а саме: 31.07.2018 року і в подальшому сторонами не продовжувався. Відповідно до частини другої статті 1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом на строк, який відповідає строку дії картки - до 31.07.2018 включно. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаного висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року за № 444/9519/12. З огляду на вищезазначене, суд відхиляє доводи позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у підвищеному розмірі процентної ставки, а також про стягнення з неї процентів за користування кредитними коштами за період після спливу строку кредитування, тобто, з 01.08.2018 по 16.10.2018. За період з 08.11.2015 (дата виникнення заборгованості) по 31.07.2018 підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом визначена на рівні 30% річних: 2252,74 грн. х 30,00%/360 х 996 (кількість днів прострочення) = 1869,77 грн. Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафу, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до положень ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з п. 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачене право банку нараховувати та обов`язок позичальника сплачувати пеню у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил. Отже, умовами укладеного сторонами 22.01.2011 кредитного договору передбачено застосування пені і штрафу за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом. Враховуючи вище наведене та відповідно до ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, тобто, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача пені, не допускаючи, тим самим, подвійної відповідальності. При визначенні розміру штрафу суд враховує, що його процентна складова розраховується із суми тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. При цьому,\~розмір штрафу\~за порушення\~відповідачем кредитних\~зобов`язань\~розраховується наступним\~чином: 500 грн. + (2252,74 грн. + 1869,77 грн.* 5% = 206,13) = 706,13 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка утворилась у відповідача станом на 31.08.2017 за укладеним між сторонами кредитним договором від 22.01.2011, мав становити 4828,64 грн., з яких: 2252,74 тіло кредиту, 1869,77 грн. заборгованість по процентам, 706,13 грн. штрафи. Поряд із цим, в ході розгляду справи відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 111-112 том 2). Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050\~ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Беручи до уваги, що пунктом 2.1.1.12.5 Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, що строк погашення кредиту у повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, тобто 31 липня 2018 року, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту заявлені в межах строку позовної давності. Не вбачає суд підстав для застосування позовної давності відносно нарахованого штрафу, оскільки зазначене нарахування відбулось за наслідками звернення до суду з приводу неналежного виконання основного зобов`язання при зверненні до суду із позовом та основне зобов`язання є не виконаним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, пропорційно задоволеної частини позовних вимог (23,06%) з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 406,32 грн. Відповідно до ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої (юридичної) допомоги № 21 від 31 січня 2019 року, укладений між відповідачем [PERSON] та адвокатом Безпальком С.В. із детальним описом робіт (виконаних послуг) (а.с. 47-48), довіреність на представництво (а.с. 49) квитанцію про сплату 3000 грн. (а.с. 65). На підставі ст.\~141\~ЦПК України з позивача підлягають стягненню на користь відповідача пропорційно відхиленим вимогам витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2308 грн. 20 коп. (76,92% від 3000,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial