Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

23 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з по позовом до [PERSON] , у якому прохає: - шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2008, - розірвати; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , який народився [INFO] , в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований 01.11.2008 у Бродщинській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 09. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , дата народження: [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися з початку 2017 року, з цього часу спільне господарство ними не ведеться. Позивачка вважає, що шлюб носить лише формальний характер, сім`я розпалася і її збереження є неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу воліє залишити прізвище « [PERSON] ». Водночас, позивачка зазначає, що їхній спільний син, [PERSON] , проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згоди між позивачкою та відповідачем з приводу матеріального утримання та виховання дитини не досягнуто. Позивачка вказує, що наразі відповідач іншої сім`ї не має, інші особи на його утриманні відсутні, офіційно не працевлаштований, займається некваліфікованою роботою та періодично виїжджає на заробітки закордон. Оскільки фізично-духовний розвиток дитини та матеріальне забезпечення її всім необхідним вимагає значних фінансових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти, вважаючи достатньою суму стягуваних аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 11 січня 2021 прийнято та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 судове засідання відкладене на 24 лютого 2021 року у зв`язку з нез`явленням відповідача. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року судове засідання відкладене на 18 березня 2021 року у зв`язку з нез`явленням відповідача. У судове засідання 18 березня 2021 року: - позивачка [PERSON] не з`явилася, 26 січня 2021 року та 23 лютого 2021 року подала заяви, у яких прохала справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с. 26, 34). - відповідач [PERSON] не з`явився, 18 березня 2021 року до початку розгляду справи по суті подав заяву, відповідно до якої прохає справу розглядати без його участі, позов визнає у повному обсязі (а.с. 41). Відповідач правом відзиву не скористався. Будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань чи щодо позовних вимог по суті не подавав. Згідно з частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку, визначеному частиною 4 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2008 року між сторонами укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.11.2008, виданим виконкомом Бродщинської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 09 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , дата народження [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.05.2009, виданого виконкомом Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (а.с. 10). Спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини наразі між сторонами немає. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС неможливо, оскільки сторони мають неповнолітню дитину. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідачем не заявлено клопотання про надання строку для примирення. На цей час сім`я фактично розпалася, оскільки подружні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, а тому шлюб носить формальний характер. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам позивача. На час розгляду справи перешкоди для розірвання шлюбу, визначені статтею 110 Сімейного Кодексу України, судом не встановлені. Відповідно до статті 111 Сімейного Кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення. Статтею 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного Кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Зважаючи на думку позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачку слід надалі іменувати прізвищем « [PERSON] ». Також судом встановлено, що наразі сторони проживають окремо, фактично не ведуть спільного господарства. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Кунівської сільської ради Кобеляцького району від 18.12.2020 за №02-24/553 (а.с. 11). Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Заяв про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі сторонами не подавалося. З урахуванням вимог статті 182 Сімейного Кодексу України та обставин, встановлених під час судового розгляду, суд вважає, що наявні підстави для стягнення із відповідача на утримання сина, [PERSON] , аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2020 року, тобто дня звернення до суду із позовом, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав у повному обсязі (а.с. 41). За змістом частин 1, 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на те, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також що наявні законні підстави для задоволення позову, суд вважає, що заява відповідача про визнання позову може бути прийнятою, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального Кодексу України, Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України визнання у разі позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку судового розгляду, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 % сплаченого нею судового збору, а саме: в розмірі 420,40 грн. Решта 50 % сплаченого судового збору, а саме: в розмірі 420,40 грн., підлягає стягненню на користь позивачки з відповідача. З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при звернені до суду із позовом за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з відповідача підлягає стягненню 840,80 грн. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved