Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

24.04.2014 року позивач звернулась до суду до відповідача із вказаним позовом зазначивши, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вони мали двох неповнолітніх дітей, доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. За життя її чоловік власної нерухомості не мав, на ім'я чоловіка був лише заповіт на жилий будинок, за адресою [ADDRESS] від його діда [PERSON]. Також діду покійного чоловіка належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,29га., що розташована на території Рибинської сільської ради Волноваського району. [PERSON] у 1993 році виїхав з України на постійне місце проживання у Німеччину. Близьких родичів крім свого онука, її чоловіка не мав. [PERSON] помер у м. Форххайм Німеччина [INFO]. Про смерть діда, чоловік позивача не знав, тому і не оформлював належне йому спадкове майно. У зв'язку з тим, що чоловік своєчасно не отримав правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, просить суд визнати за нею право власності на жилий будинок та земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав заяву слухати справу без участі представника відповідача, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступного. Відповідно до ст.ст. 1216-1218,1222 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її відкриття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтями 1233,1236,1245 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входить також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Особливим випадком спадкування є спадкування за правом представлення, що передбачено ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч.2 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивача, [PERSON], з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі та мали двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу та довідкою про склад сім'ї. За заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Рибинської сільської ради Волноваського району від 22.11.1993 року та зареєстрованим в реєстрі №56 [PERSON] зазначає, що жилий будинок у [ADDRESS] після його смерті належить [PERSON]. Також [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №203080, виданого 03.09.2007р. належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,29га., що розташована на території Рибинської сільської ради Волноваського району кадастровий №1421587200030000629. [PERSON] у 1993 році виїхав з України на постійне місце проживання у Німеччину, що підтверджується офіційним листом опікуна від 28.05.2001р. Близьких родичів [PERSON] не мав, так як був вдівцем, його син [PERSON], батько [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON], [INFO] помер у м. Форххайм Німеччина [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, переведеним на українську мову належним чином. На день смерті чоловіка [PERSON] [PERSON] проживала та була зареєстрована з ним, що підтверджується довідкою Волноваської міської ради. У зв'язку з тим, що [PERSON] своєчасно не отримав правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку, що залишились йому у спадок від діда [PERSON], оформити спадщину нотаріально позивач не може. Тому суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на жилий будинок з надвірними спорудами та право власності на земельну ділянку. На підставі ст.ст. 1216-1218,1222,1223,1233,1236,1245,1261-1265 ЦК України,

Outcome: approved