Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

22.12.2017 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22.07.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1920; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до - [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем уклала шлюб 22.07.2015, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1920. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, оскільки через розбіжність у поглядах на життя, спільне проживання сторін, існування сім`ї та збереження шлюбу виявилося не можливим. Посилається, що почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення, за таких обставин, не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Тому вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновити його неможливо. Крім того, зазначає, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на утриманні позивача, яка знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Відповідач життям дитини не цікавиться та кошти на утримання останньої не надає. Вважає, що з відповідача повинні бути стягнуті аліменти на утримання дитини, дружини та додаткові витрати на утримання дитини. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 22.12.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 25.12.2017 судом направлено запити до обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. 14.02.2018 та 22.02.2018 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 23.02.2018 в справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.04.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 26.09.2018 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою суду від 02.11.2018 відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, та як вбачається з матеріалів справи останньою подано заяву в якій просить справу слухати у її відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.07.2015, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом також встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. Діти залишається проживати з матір`ю. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін слід розірвати. Отже, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та дружини, то суд приходить до наступного. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Згідно ст. 184 СК України, розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, а тому виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.12.2017 і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.12.2017 і до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до - [INFO] . При визначенні вказаного вище розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дитини та дружини і не призведе до порушення прав відповідача. Разом з тим, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Разом з тим, з наданих позивачем доказів до суду не вбачається понесення останньою додаткових витрат на дитину та як наслідок стягнення щомісячно таких витрат на дитину. З урахуванням вищенаведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення додаткових витратна утримання дитини з відповідача, оскільки вважає його необгрунтованим. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суми судового збору 1409,60 грн.

Outcome: partial