Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

23.07.2014р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до Київської міської Ради та просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] Під час розгляду справи [PERSON] позовні вимоги уточнювала і в останній їх редакції звернулась з позовом до [PERSON] і [PERSON] та просила: Виділити частку спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], зі спільної сумісної власності подружжя з [PERSON], а саме: з квартири [ADDRESS]; з гаражу [ADDRESS]; з автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], яку визначити в кожному об*єкті по ? частині; · Визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за нею право власності на ? частину гаража [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за нею право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її син [PERSON], який перебував в шлюбі з [PERSON] з 12.07.1994р. по 20.07.2011р. Під час шлюбу в спільну сумісну власність було набуте наступне майно: квартира [ADDRESS]; гараж [ADDRESS]; автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER]. Вважала, що спадкодавець [PERSON] мав частку в кожному з об*єктів спільної сумісної власності, яка дорівнює по ? частині. Спадкоємцями майна [PERSON] вважала себе і дочку спадкодавця [PERSON], а тому просила поділити спадкове майно між ними порівну. Просила задовольнити уточнений позов на підставі ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України. Під час розгляду справи було з*ясовано, що спадкоємцем майна [PERSON] є, також, дочка [PERSON], яка була залучена до участі в справі як співвідповідач. [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] і [PERSON], з врахуванням уточнень якого просила постановити наступне рішення: Визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за померлим [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за померлим [PERSON] право власності на ? частину гаража [ADDRESS] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за померлим [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину гаража [ADDRESS] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] як частку в спільній сумісній власності подружжя; · Визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину гаража [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину гаража [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]; · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] Зустрічний позов мотивований тим, що вона є дочкою спадкодавця і спадкоємцем першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину та разом із матір*ю спадкодавця [PERSON] має право на половину від кожного з об*єктів спадкового майна, а [PERSON] має право на половину від кожного з об*єктів нерухомого майна і рухомого майна, які були набуті нею і покійним [PERSON] за час перебування їх у шлюбі та є їх спільною сумісною власністю. Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 328, 392, 1261, 1267, 1268 ЦК України. Під час судового розгляду до участі в справі була залучена як співвідповідач [PERSON], яка в період часу з 12.11.1994р. по 20.07.2011р. перебувала в шлюбі з [PERSON], під час якого подружжям у спільну сумісну власність набувалось нерухоме та рухоме майно, частка від якого, що належала співвласнику [PERSON] підлягає поділу як спадщина в даній цивільній справі. [PERSON] звернулась до [PERSON] і [PERSON] із зустрічним позовом та просила поділити спірне майно наступним чином: Визнати за [PERSON] право власності на наступне майно: ? частину квартири [ADDRESS], ? частину гаражу [ADDRESS], ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], квартиру [ADDRESS]. · Розділити вказане спадкове майно наступним чином: · Визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS], · Визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS], · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], · Визнати за [PERSON] право власності на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER]. Зустрічну позовну заяву [PERSON] обґрунтовувала тим, що, на її думку, до обсягу спадкового майна входить: ? частини квартири [ADDRESS], ? частина гаражу [ADDRESS], ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER]. Крім цього, вказувала про те, що квартира [ADDRESS] є кооперативною квартирою і побудована [PERSON] в ЖБК «Академічний-17», при цьому частину паєнакопичень в розмірі 4 000,31 грн., що становить 36,4% від повної вартості вказаної квартири, вона сплатила за особисті кошти, а тому має зі спадкодавцем спільну часткову власність у вказаному спадковому майні у розмірі 36,4%, а спадкодавець [PERSON] відповідно має у власності 66,6% цієї квартири, що і входить до спадкового майна. Просила врахувати її частку в однокімнатній квартирі [ADDRESS] при поділі спадкового майна в трикімнатній квартирі [ADDRESS] та визнати за нею право власності на ? частину трикімнатної квартири [ADDRESS] в рахунок відмови її від своєї частки в однокімнатній квартирі [ADDRESS], оскільки частки [PERSON] і [PERSON] у праві на спадкове майно є незначними і не можуть бути виділені в натурі з технічної точки зору. Просила задовольнити зустрічний позов на підставі ст.ст. 364, 368, 370, 1226 ЦК України. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] основний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому, проти зустрічного позову [PERSON] заперечували частково, зокрема, щодо часток в спадковому майні на квартиру [ADDRESS], а проти зустрічного позову [PERSON] заперечували з тих підстав, що не погоджуються на компенсацію своїх часток у різних об*єктах спірного майна, а також вважають, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON], а тому ця квартира в цілому входить до спадкового майна та підлягає поділу між спадкоємцями в рівних частках на загальних підставах. Відповідачка [PERSON] і її представник свій зустрічний позов підтримали, проти основного позову і зустрічного позову [PERSON] заперечували, посилаючись на обставини, викладені в своєму зустрічному позові. Крім цього, вказували про те, що квитанція від 18.02.1992р. про сплату [PERSON] 4 000 руб. 31 коп. на рахунок ЖБК «Академічний-17» не є доказом виникнення у останньої права власності на частку квартири [ADDRESS], оскільки членом ЖБК «Академічний-17» був [PERSON], з [PERSON] він уклав шлюб лише 12.11.1994р., відсутні докази, на яку саме квартиру перераховувались кошти, а також не виключеним є повернення в подальшому [PERSON] цих коштів [PERSON] У зв*язку із наведеним вважали, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю [PERSON] і підлягає спадкуванню на загальних підставах. Відповідачка [PERSON] і її представник свій зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти інших позовних вимог заперечували, а також вказували про те, що [PERSON] має право власності в квартирі [ADDRESS] в розмірі ідеальної частки, яка становить 36,4%, а [PERSON] мав право власності на 66,6% цієї квартири. Оскільки частки спадкоємців [PERSON] і [PERSON] в квартирі [ADDRESS] є незначними, а саме: по 1/8 частині у кожної, а тому вважали за можливе в рахунок їх компенсації не претендувати зі сторони [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] за варіантом, викладеним у її зустрічному позові. Перша Київська державна нотаріальна контора направила суду копію спадкової справи після смерті [PERSON] та просила розглядати справу без представника (а.с. 32 - лист). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів, що є в справі. Заслухавши пояснення представників позивачки, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи та матеріали цивільної справи №2/759/437/13, суд вважає за необхідне основні і зустрічні позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову [PERSON] відмовити, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] 12.11.1994р. (а.с. 190 - копія свідоцтва про шлюб). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20.07.2011р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 191 - копія рішення суду). 09.07.2012р. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, при цьому об*єктами поділу вказувала наступне майно: 1) гараж [ADDRESS], 2) автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], 3) ? частина трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 1-4 справи №2/759/437/13 - позовна заява [PERSON]) Сторони намагалися досягти примирення і в матеріалах справи є проект мирової угоди, від 18.09.2013р., яка сторонами підписана не була (а.с. 153-154 - копія). Під час розгляду даної справи [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7 - копія свідоцтва про смерть). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30.09.2013р. провадження по справі №2/759/437/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя було закрито у зв*язку зі смертю відповідача (а.с. 99 справи №2/759/437/13 - ухвала суду). Спадкоємцями майна [PERSON] є: 1) [PERSON], яка є матір*ю спадкодавця, про що вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8 - копія свідоцтва) і яка в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 10.10.2013р., подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 87 - копія заяви) і 2) [PERSON], яка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 78 - копія свідоцтва) і яка, також, в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 15.10.2013р., подала до Першої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 69 - копія заяви). В матеріалах справи є правовстановлюючі документи на спірне нерухоме і рухоме майно. Так, власником квартири [ADDRESS] був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002р. (а.с. 9 - копія свідоцтва). На підставі договору №1-0528/98 Київської Біржі Нерухомості Джи-Ай-Пи від 26.05.1998р., [PERSON] і [PERSON] (син відповідачки [PERSON]) придбали у власність в рівних частках квартиру [ADDRESS], яка згідно відмітки була зареєстрована в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» (а.с 145-146 - копія договору з відміткою про його державну реєстрацію). 18.04.1995р. [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбана гараж [ADDRESS] (а.с. 142-143 - копія договору, а.с. 144 - копія реєстраційного посвідчення). [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.10.2005р. був власником автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] (а.с. 226 - копія свідоцтва). При вирішенні спору, суд вважає першим слід вирішити питання щодо обсягу спадкового майна. В даному спірному випадку спірне майно набувалось у власність під час дії ЦК України 2004р. і СК України 2004р., а також під час дії ЦК Української РСР 1963р. і КпШС України 1969р. Згідно частини 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічне правило було закріплено в частині 1 ст.22 КпШС України 1969р., де вказано про те, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Правила розподілу спільного майна подружжя визначені в ст.70 СК України, яка в частині 1 визначає загальне правило рівності часток подружжя в спільному майні, а в частинах 2, 3 передбачає можливість відступлення від загального правила рівності часток при наявності обставин, що мають істотне значення. Із вказаною вище нормою матеріального права кореспондується відповідна норма КпШС України 1969р., а саме: ст.28. Оскільки, ? частина квартири [ADDRESS], гараж [ADDRESS] і автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], згідно наявних в матеріалах справи правовстановлюючих документів набуті в період шлюбу [PERSON] і [PERSON], ці об*єкти нерухомого і рухомого майна є їх спільною сумісною власністю. Частина 2 ст.72 СК України визначає, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Як встановлено судом, за життя [PERSON] його колишня дружина [PERSON] звернулась до суду із позовом про поділ майна подружжя в межах визначеного частиною 2 ст.72 СК України строку. Щодо визначення частки спадкодавця у вказаних вище об*єктах спадкового майна, суд приходить до наступного. Згідно частини 1 ст.1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В ст.71 Закону України «Про нотаріат» вказано, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. В пункті 3.4. Узагальнення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р. роз*яснино про те, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю учасника спільної сумісної власності, спадкоємці мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ?». Визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст.3 ЦПК України статей 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв*язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу або виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя є підставою набуття особистої власності подружжя. Спадкування є іншим видом набуття особистої приватної власності кожного з подружжя. Верховний Суд України з даного питання в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. роз*яснив про те, що за загальними правилами частини 2 ст.372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Аналізуючи вказані вище норми матеріального закону і керівні роз*яснення вищестоящих судових органів, суд приходить до висновку, що частка спадкодавця [PERSON] у справі спільної сумісної власності із [PERSON] на таке спільне майно як: ? частина квартири [ADDRESS], · гараж [ADDRESS], · автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], становить ? частину, а саме: ? частина квартири [ADDRESS], · ? частина гаражу [ADDRESS], · ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER] і це майно увійшло до спадщини. Відповідно частка іншого співвласника вказаного вище спільного майна - [PERSON] становить: ? частина квартири [ADDRESS], · ? частина гаражу [ADDRESS], · ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER]. Хоча, відповідно до зазначених вище керівних роз*ясень Верховного Суду України в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р., для вирішення питання спадкування майна [PERSON] судового рішення про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності не вимагається, однак в пункті 3.4. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р. Вищий Спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз*яснив про можливість постановлення судового рішення про визначення (встановлення) розміру частки померлого співвласника у спільному сумісному майні згідно ст.357 ЦК України, враховуючи те, що з приводу майна спадкодавця існує спір, суд вважає за необхідне визначити частку спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності із колишньою дружиною [PERSON], задовольнивши частково зустрічні позовні вимоги [PERSON] в цій частині. Враховуючи те, що [PERSON] залишається власником відповідної рівної частини спільної сумісної власності із [PERSON], для досягнення мети визначення співвласників кожного з об*єктів спірного майна із приведенням власності в кожному з них до одиниці, для забезпечення виникнення у [PERSON] права особистої приватної власності на частину спільного майна, враховуючи те, що за життя [PERSON] останній з колишньою дружиною [PERSON] не встигли поділити спільне майно, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на її частку у спільному сумісному майні із [PERSON], задовольнивши зустрічні позовні вимоги [PERSON] і в цій частині. Відповідно до частини 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В даному спірному випадку спадкоємцями першої черги майна спадкодавця [PERSON] є його мати [PERSON] і дочка [PERSON] Частина 1 ст.1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Тобто, частки, які припадають у спадщині на [PERSON] і [PERSON] у спадковому майні складають для кожного із спадкоємців: 1/8 частину квартири [ADDRESS], · ? частину гаражу [ADDRESS], · ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER]. Таким чином, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] в цій частині, також, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується квартири [ADDRESS], суд приходить до наступного. Як вказувала відповідачка [PERSON] і її представник, квартира [ADDRESS] є кооперативною квартирою і побудована [PERSON] як членом ЖБК «Академічний-17», при цьому усі пайові внески зроблені [PERSON] до 12.11.1994р., коли ним був укладений шлюб із [PERSON], крім одного внеску в розмірі 4 000 руб. 31 коп., який [PERSON] сплатила зі свого особового рахунку [NUMBER] у ТВБВ №10026/0132 18.02.1992р. на користь ЖБК «Академічний-17» як перерахування внеску за [PERSON], про що надала суду довідку Державного Ощадного банку України від 27.02.2015р. (а.с. 225 - копія довідки) і квитанцію №483673 від 18.02.1992р. (а.с. 202 - копія квитанції). При цьому, відповідачка [PERSON] вказувала про те, що, на її думку, внесення коштів за частину кооперативної квартири є виникненням у неї спільної часткової власності на цю квартиру із членом житлово-будівельного кооперативу [PERSON] у відповідній частці, яку визначила в розмірі 36,4% від цілої квартири і ті обставини, що на час внесення грошових коштів вона не перебувала в шлюбі із [PERSON] та не була членом його сім*ї, вважала, що значення не мають. Згідно частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи те, що усі учасники процесу не заперечували тієї обставини, що усі пайові внески за кооперативну квартиру [ADDRESS] були сплачені [PERSON] до шлюбі із [PERSON], а правовстановлюючий документ отриманий ним лише 23.04.2002р., тобто, вже під час шлюбу із відповідачкою, то суд вважає, що спірне питання полягає лише в тій частині зазначеної вище квартири, щодо якої відповідачка [PERSON] вказує про оплату нею частини паєнакопичень в сумі 4 000 руб. 31 коп. за члена житлово-будівельного кооперативу [PERSON] Згідно з пунктом 1 розділу VII «Прикінцеві положення» СК України, цей Кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004р. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові у справі №6-66цс13 від 18.09.2013р. зробила правовий висновок про наступне. За правилами ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст.22 КпШС України, що були чинні на час виникнення спірних правовідносин щодо квартири [ADDRESS], спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу (майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім*ї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім*ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об*єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю). В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, то розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Відповідно до ст.128, частини 3 ст.240 ЦК Української РСР 1963р., який був чинним до 01.01.2004р., визначалось, що право власності в набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. З урахуванням наведенного, не можуть застосовуватися положення ЦК України і статей 62, 74 СК України для визнання за особою права власності на половину квартири, набутої до 01.01.2004р., без установлення факту створення сторонами спільної часткової власності на квартиру та визначення ступеня участі в цьому працею й коштами такої особи. При цьому, судам слід враховувати, що право розпорядження часткою у майні, яке є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлене ст.67 СК України та не передбачає такого виду розпорядження, як відмова від частки на користь інших осіб під час оформлення спадщини на іншу частку в спільному майні подружжя. Стаття 15 в частині 1 Закону України «Про власність», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачала про те, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за кватиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Тобто, право власності на кооперативу квартиру виникає саме у члена даного кооперативу, а не у будь-якої іншої особи і після внесення пайового внеску в повному розмірі. За змістом вказаної вище правової норми, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01.07.1990р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру. У відповідності до частини 1 ст.17 вказаного вище Закону, кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім*ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю, про що вказано в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-138цс13 від 18.12.2013р. В даному випадку, [PERSON] на час сплати пайових внесків членом сім*ї члена кооперативу [PERSON] не була. Згідно пункту 27 Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР №297 від 27.06.1972р., що був чинним до 30.04.1985р., коли був визнаний таким, що втратив чинність постановою Ради Міністрів УРСР №186, якою був затверджений наступний Типовий статут житлово-будівельного кооперативу, що містив аналогічні положення, тобто на час сплати паєнакопичень до ЖБК «Академічний-17» за квартиру [ADDRESS], передбачено, що особі, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місці Ради народних депутатів, надається в безкоштовне користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім*ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі, передбаченого пунктом 28 цього Примірного статуту. Тобто, кількість житлових кімнат та розмір житлової площі в кооперативній квартирі залежить від кількості членів сім*ї члена кооперативу, однак на час отримання спірної квартири і сплати паєнакопичень, [PERSON] членом сім*ї члена ЖБК «Академічний-17» [PERSON] ще не була, а тому житлова площа не могла надаватися з рахуванням її житлових прав. В пункті 28 вказаного вище Типового статуту житлово-будівельного кооперативу, крім іншого, зазначено, що квартира надається членові кооперативу на членів його сім*ї, вказаних у заяві про вступ до кооперативу; до цієї заяви включаються члени сім*ї, які перебувають з ним на обліку бажаючих вступити до кооперативу. Крім зазначених осіб, член кооперативу вправі включити до заяви дітей, які народилися після взяття його на облік, і дружину (чоловіка), що пізніше вселилася у жиле приміщення, займане тим з подружжя, що перебуває на обліку. Якщо вселення дружини (чоловіка) у жиле приміщення подружжя, що перебуває на обліку, було неможливим, до заяви може бути включений той з подружжя, що проживає окремо, крім випадків, коли він у даному населеному пункті або в приміській зоні забезпечений жилим приміщенням і не потребує поліпшення житлових умов. В даному спірному випадку, суду не надано доказів про те, що [PERSON] після укладення шлюбу із [PERSON] була включена до заяви останнього в ЖБК «Академічний-17» як член його сім*ї, натомість сама відповідачка [PERSON] стверджувала, що усі паєнакопичення за кооперативну квартиру [ADDRESS] були виплачені до офіційного укладення нею 12.11.1994р. шлюбу із [PERSON] Крім цього, лише в СК України 2004р. з*явилася новелла, зокрема, ст.74, якою визначається, якщо жінка та чоловік проживають однією сім*єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Вказана норма права зворотної сили не має, про що закріплено в загальному правилі дії актів цивільного законодавства у часі згідно ст.5 ЦК України. Посилання відповідачки [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову щодо квартири [ADDRESS] внесенням нею за [PERSON] 18.02.1992р. частини пайового внеску в сумі 4 000 руб. 31 коп., не може бути визнано судом належним і допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України щодо правової підстави для виникнення у неї права спільної часткової власності на вказану квартиру, оскільки відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства право власності на кооперативну квартиру виникало у члена житлово-будівельного кооперативу, а також у членів його сім*ї, які були включені в заяву члена кооперативу на отримання житла, з врахуванням житлових прав яких надавалась кооперативна квартира і при цьому сплата паєнакопичень відбувалась за кошти сімейного бюджету. Тобто, [PERSON] фактично передала [PERSON] кошти в сумі 4 000 руб. 31 коп. для погашення останнім частини паєнакопичень згідно його обов*язку як члена житлово-будівельного кооперативу, однак такі обставини не свідчать про існування у [PERSON] будь-яких правових підстав для виникнення у неї права власності на частину кооперативної квартири, оскільки правовідносини щодо будівництва і оплати кооперативної квартири мали місце між ЖБК «Академічний-17» і членом даного кооперативу [PERSON], а між ЖБК «Академічний-17» і [PERSON] або між [PERSON] і [PERSON] правовідносин щодо спірної квартири не існувало і джерело кошти на оплату кооперативної квартири в даному випадку правового значення не має. Також, із вказаної вище квитанції не вбачається, на яку саме квартиру перераховувались відповідачкою грошові кошти, не виключеним є те, що перераховані [PERSON] від імені [PERSON] до ЖБК «Академічний-17» грошові кошти в подальшому останнім були повернуті відповідачці, що в сукупності свідчить про припущення тих обставин, що кошти в сумі 4 000 руб 31 коп. перераховані [PERSON] саме за квартиру [ADDRESS], а згідно правил частини 4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім цього, відповідачка [PERSON] просить поділити спадкове майно [PERSON] таким чином, щоб, в рахунок компенсації, на її думку, не значних і таких, що технічно не підлягають виділу, часток спадкоємців [PERSON] і [PERSON] в одному з об*єктів нерухомого спадкового майна, прийняти її відмову від її частки в іншому об*єкті спадкового майна. Однак, такі позовні вимоги не підтверджені письмовими доказами, не ґрунтовані на матеріальному законі, оскільки частина 1 ст.1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із співвласників за законом є рівними, а зміна цих часток допускається лише за згодою спадкоємців, про що вказано в частинах 2 і 3 цієї ж правової норми. Також, відсутнє правове обґрунтування припинення права на частку спадкоємців у спадковому майні та відповідно набуття ними права на частку як компенсацію в іншому майні, при цьому, ці частки [PERSON] не визначені в конкретному їх розмірі. Крім цього, згідно частини 2 ст.355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Однак, в зустрічному позові [PERSON] вказує про відсоткову власність на спірну квартиру [ADDRESS], згідно якої їй належить 36,4% вказаної квартири, а [PERSON] - 66,6% цієї ж квартири, але відсоткова власність діючим законодавством не передбачена. При цьому, таке співвідношення у праві власності на спірну квартиру відповідачка [PERSON] вираховує із загальної вартості спірної квартири, яку визначає в розмірі 11 000 був., але в справі відсутні письмові докази про таку вартість спірного нерухомого майна. Крім зазначеного, відповідачка [PERSON] в прохальній частині свого зустрічного позову включає в спадкову масу ? частину квартири [ADDRESS], а за собою просить визнати право власності на ? частину цієї квартири в порядку спадкування; в спадкову масу вона, також, включає ? частину гаражу [ADDRESS], а в порядку спадкування просить визнати за собою вже право власності на вказаний гараж в цілому; в спадкову масу вона включає ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], а за кожним із спадкоємців: [PERSON] і [PERSON] просить визнати право власності по ? частині цього автомобіля, що в цілому складає об*єкт поділу повністю; в спадкову масу вона включає однокімнатну квартиру [ADDRESS] повністю, однак не просить її поділити між спадкоємцями, а в мотивувальній частині цього ж зустрічного позову вона вказує про часткову власність на цю квартиру у неї - 36,4% і у спадкодавця - 66,6%. Наведене свідчить про існування протиріч в зустрічному позові [PERSON] та негрунтованість його на матеріальному законі. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON], входить до складу спадщини і відповідно підлягає поділу в річних частках між спадкоємцями першої черги: матір*ю [PERSON] і дочкою [PERSON], що свідчить про обґрунтованість зустрічних позовних вимог [PERSON] і в цій частині та необхідність їх задоволення. Що стосується основного позову [PERSON], то ці позовні вимоги підлягають задоволенню частково, зокрема, щодо визнання за [PERSON] права власності на ? частину гаражу [ADDRESS] і на ? частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO], оскільки в цій частині частки у спадщині визначені вірно, а в іншій частині основні позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв*язку із невірним визначенням частки спадкодавця у спадковому майні. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв*язку, враховуючи те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало таке майно, як: квартира [ADDRESS], ? частина квартири [ADDRESS], ? частина гаражу [ADDRESS], ? частина автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер [NUMBER], кузов [NUMBER], позивачка [PERSON] і відповідачка [PERSON] спадщину прийняли, однак в нотаріальному порядку отримати свідоцтва про право на спадщину за законом не мають можливості, у з*язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно та існування спору, а тому суд визнає основні позовні вимоги і зустрічні позовні вимоги [PERSON] частково обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не можуть бути задоволені, оскільки не ґрунтовані на матеріальному законі, викладені не у відповідності до цивільно-правових способів захисту, мотивувальна частина зустрічної позовної заяви і її прохальна частина містять суттєві протиріччя, що в сукупності свідчить про безпідставність і необґрунтованість такого позову.

Outcome: partial