Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

22 травня 2015 року міське комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора № 12» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні дворовою та прибудинковою територіями та знесення самочинного будівництва перегородки між будинками № 36 та № 34 по проспекту Юності в м. Вінниці. Позов мотивований тим, що відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], самовільно встановив металеву перегородку на дворовій території між будинками № 34 та № 36 по просп. Юності, що порушує права мешканців цього будинку повноцінно користуватися прибудинковою та дворовою територією про що свідчить протокол зборів мешканців № 1-2015 від 03 березня 2015 року зазначених вище будинків. З підстав зазначених вище МКП «ЖЕК № 12» звернулось до суді із даною позовною заявою. До судового засідання представник позивача не зявився, однак надав на адресу суду заяву у якій просить розгляд справи провести у її відсутність, вимоги позову підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги не визнали, просили суд у його задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] додатково суду пояснив, що металева перегородка між будинками № 36 та № 34 по проспекту Юності в м. Вінниці ним не встановлювалась. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Частинами 1 та 2 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами, що відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 431 від 22 лютого2011 року будинок № 36 та № 34 по проспекту Юності знаходяться на балансі міського комунального підприємства «ЖЕК №12». Частиною 3 статті 42 ЗК України встановлено, що порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Також сторонами по справі не заперечувалась та обставина, що прохід між будинками № 36 та № 34 по проспекту Юності в м. Вінниці облаштовано перегородкою. Як на підтвердження тієї обставини, що зазначену перегородку було встановлено відповідачем [PERSON], позивач посилається на протокол № 1-2015 зборів мешканців житлових будинків № 36 та № 34 від 03 березня 2015 року (а.с. 18-23). Однак, із зазначеними доводами суд не погоджується з огляду на наступне. Як вбачається із постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2015 року, яка набула законної сили цього ж числа, в адміністративній справі № 127/3907/15-а за позовом [PERSON] до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про скасування постанови № 160 від 19 лютого 2015 року про накладення стягнення, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОС № 001062 від 04 лютого 2015 року, [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП, а саме, за «самовільне перекриття проходу між будинками по проспекту Юності 36 та Юності 34». Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради за порушення ст. 152 КУпАП на [PERSON] було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, розміром 340 грн. Комісією було встановлено, що [PERSON], усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, умисно самовільно перекрив прохід загального користування між будинками по просп. Юності, 36 та по просп. Юності, 34 у м. Вінниці, без відповідного на те дозволу виданого в установленому порядку, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП порушення правил благоустрою території населеного пункту, а саме п.п. 6.13.1. (8) «Правил благоустрою м. Вінниці» і посягнув на встановлений громадський порядок. Суд встановив, що при розгляді адміністративної справи не було встановлено, чи винна особа у вчиненні даного правопорушення і чи підлягає особа адміністративній відповідальності, оскільки до протоколу не було надано пояснень [PERSON], протокол складався і його розгляд відбувався за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Обставини, що викладені в постанові про притягнення [PERSON] до відповідальності не відповідають тим обставинам, що зазначені в протоколі, зокрема про порушення [PERSON] вимог п. 6.13.1 (8) Правил, тому і підстав для притягнення його до відповідальності за порушення вказаної норми, не було. З підстав зазначених вище, судом було скасовано постанову № 160 від 19 лютого 2015 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на [PERSON] за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та надіслано справу на новий розгляд до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради (а.с. 65-68). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 22 травня 2015 року при новому розгляді адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради своєю постановою № 160/05-2015 адміністративне провадження відносно [PERSON] закрила, у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 58). При цьому обставини, які необхідно було зясувати при новому розгляді, дана постанова не містить. Інші докази, які б свідчили про те, що перегородка між будинками № 36 та № 34 по проспекту Юності в м. Вінниці була встановлена відповідачем [PERSON], матеріали цивільної справи не містять. З огляду на вищевикладене, суд дійшов орбгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed