Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

22.12.2020 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 2007 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який з квітня 2013 року проживає з позивачем. Відповідач з квітня 2013 року проживає окремо, від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ухиляється, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не спілкується з ним, не приймає участі у підготовці сина до самостійного життя, жодного разу навчальний заклад, у якому навчається наш син, відповідач не відвідував, навчанням не цікавився. Відповідач є фізично здоровою людиною, будь-яких тяжких захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій батьківський обов`язок, не має. На звернення позивача про зміну відношення до сина та участі у його вихованні відповідач заявив, що у нього не має часу і він не бачить необхідності приймати участь у вихованні сина. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила суд позбавити батьківських прав відповідача у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 26.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 29.09.2021 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою від 29.09.2021 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явилась, на електронну адресу суду направила заяву з проханням розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 10). Батько дитини - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не піклується про стан його здоров`я, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не проявляє до дитини турботи та піклування, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Своїм висновком Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району ДМР від 21.07.2021 року № 3/9-90 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 31-32). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положеннями ст. 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1). не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Зважаючи на вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с. 4). На підставі викладеного та

Outcome: approved