Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

23.01.2019 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, представник заявника обґрунтовує свої вимоги, тим, що [PERSON] , є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження № [NUMBER] від 04.12.1966 року, виданий в міській раді Глибоцького району Чернівецької обл. (а.с. №10). [INFO] [PERSON] помер в місті Донецьк, Ворошиловському районі, внаслідок злоякісного новоутворення, що підтверджується довідкою про смерть №5088 від 29.12.2019 року (а.с. №12). Для проведення державної реєстрації смерті заявниця звернулася до Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з поданим свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER] , виданий Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Донецької Народної Республіки від 30.12.2019 р. Однак, Печерський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , через те, що на підтвердження факту смерті заявником надано документ, виданий на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. №14). Представник заявника,вказує, що метою [PERSON] встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України є проведення державної реєстрації смерті у Печерському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану. Так, заявник надає суду докази, що підтверджують факт смерті особи: довідка про смерть №5088 від 29.12.2019 року щодо [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок злоякісного новоутворення; свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER] , виданий Донецьким міським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Донецької Народної Республіки від 30.12.2019 р., який помер [INFO] ; свідоцтво про поховання серії [NUMBER] , виданої КП «Ритуал» Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03.01.2020 року. В якому засвідчується поховання [PERSON] 03 січня 2020 року; копія відмови у проведенні державної реєстрації Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції вих.8/17.8-09 від 10.01.2020 року. Таким чином, враховуючи те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що передбачає неможливість реєстрації смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Таким чином, заявник просить суд, встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території у м. Донецьк. 27.01.2020 ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про час, дату і місце судового розгляду належним чином, через канцелярію суду адвокат Левєнтов О.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заяву з викладених в ній підстав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Разом з цим, судом було отримано лист від Печерського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) з якого вбачається, що представник заінтересованої особи не заперечує щодо задоволення заяви. Вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази у їхній сукупності, суд встановив наступні обставини і прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII, а саме частиною першої статті 1, визнано Тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Особливості реалізації інших прав і свобод цивільного населення та вчинення правочинів на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначаються законами України. Згідно з положеннями абзацу третього статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Таким чином, у зв`язку з тим, що [PERSON] помер у місті Донецьк у Ворошиловському районі, державна реєстрація смерті чоловіка заявниці - [PERSON] не була проведена у відповідності до законодавства України. На території України даний факт неможливо засвідчити, оскільки заявницею для підтвердження факту смерті подано документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Оскільки реєстрація смерті громадянина України [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то наявні законні підстави встановити факт його смерті у судовому порядку. За приписами частини другої статті 317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з частиною четвертої ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved