Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

23.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 13.06.2003 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 448. При цьому позивач посилається на те, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, проживають окремо з 01.09.2013 року та спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилися діти донька Єлизавета та донька Карина. Однак, примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутися до суду із позовом. До судового засідання позивач [PERSON] не з'явився, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище «Лясковська». Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 13.06.2003 року [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу Коритова/ уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 448, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 132206 /а.с. 6/. Від шлюбу у сторін народилися діти Єлизавета, [INFO], та Карина, [INFO], що вбачається із відповідних свідоцтв про народження. Батьками у свідоцтвах вказані сторони по справі /а.с. 12, 14/. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з 01.09.2013 року, спільного господарства сторони на теперішній час не ведуть, спорів стосовно визначення місця проживання дітей, їх утримання та поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved