Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

23.10.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтований такими обставинами. 21.12.2007 сторони зареєстрували шлюб, у якому народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, і позивач не взмозі це зробити самостійно. Відповідач є здоровим та працездатним, отримує дохід, інших осіб на утриманні він не має, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Ухвалою від 05.01.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимогта розгляд справи за її відсутності. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 21.12.2007 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що діти проживають з матір`ю, яка і несе усі витрати на їх утримання, а батько коштів на їх утримання не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). За приписом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до положень ч. 2 зазначеної норми розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до викладених у позовній заяві пояснень відповідач працює, має нерухоме майно, транспортний засіб, у нього немає інших утриманців та з нього не стягуються аліменти. Доказів наявності у відповідача нерухомого і цінного рухомого майна, грошових коштів та витрат, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суду не надано. Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить достатнє утримання дітей обома батьками і не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище, оскільки в його розпорядженні залишиться 2/3 частин його доходу. До того ж такий розмір аліментів надасть відповідачу можливість брати участь у додаткових витратах на дітей, що визначено ст. 185 СК України,. На підставі статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial