Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

22 квітня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Київської міської ради, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] Відповідно до заповіту все належне йому майно він заповів сину. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Він звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину. 22 січня 2015 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Разом з тим, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на вказану частину квартири. 07 червня 2002 року він уклав з [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого останній відчужував йому 1/2 частину квартири [ADDRESS]. 16 квітня 2010 року був укладений договір про розірвання договору довічного утримання, проте [PERSON] не встиг здійснити його державну реєстрацію. Просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, його представник подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечував (а.с. 84). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 78, 79). Представник Київської міської ради направив до суду письмові пояснення з яких вбачається, що Київська міська рада просить суд прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів. Також, просить розглядати справу у відсутність представника ради (а.с. 73-74). У матеріалах справи містяться письмові заперечення представника Головного управління юстиції у м. Києві з яких вбачається, що управління є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус чи орган державної реєстрації прав. При вирішенні спорів про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Просить суд розглядати справу у відсутність представника управління (а.с. 81-83). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який був батьком [PERSON] (а.с. 42). [PERSON] звернувся до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкова справа № 743/2014 була зареєстрована у спадковому реєстрі, що підтверджується наданою суду її завіреною копією (а.с. 38-63). 22 січня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 13). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори від 22 січня 2015 року вбачається, що видати позивачу свідоцтво на право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] немає можливості через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує державну реєстрацію права власності на вказану частину квартири (а.с. 7-8). У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна від 02 червня 2015 року № 7070 (И-2015) квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована: - 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого 07 червня 2002 року; - 1/2 частина за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 25 лютого 2010 року (а.с. 67). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2015 року вбачається, що спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO], є його син - [PERSON] Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору дарування, посвідченого 25 лютого 2010 року (а.с. 13). 07 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого останній відчужував позивачу 1/2 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 9). 16 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про розірвання договору довічного утримання (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Таким чином, спадкодавцю на момент смерті належала квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадщину - 1/2 частину квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], у порядку спадкування за заповітом. За таких обставин, вимога позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ґрунтується на законі. [PERSON] також зазначив відповідачем у справі Головне управління юстиції у м. Києві. Разом з тим, Головне управління юстиції у м. Києві не є належним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус чи орган державної реєстрації прав. При вирішенні спорів про визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, у задоволенні вимог до Головного управління юстиції у м. Києві слід відмовити. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial