Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

22.11.2018 року представник заявника звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, в якій просив: - визнати відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON], яка складається із земельної ділянки площею 5,7229 га, кадастровий номер [NUMBER], і земельної ділянки площею 1,16 га (пасовища), яка згідно схеми поділу земель колективної власності СТОВ «Торецьке» знаходиться під номером 280, та передати її у комунальну власність Шахівської сільської ради. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно, яка не була ніким прийнята. При цьому, посилається на те, що спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, а заповіти та спадкові договори за життя померлою не складалися. У зв'язку з викладеним вважає, що вказане нерухоме майно померлої має бути визнане відумерлою спадщиною та передане у власність територіальної громади Шахівської сільської ради. Ухвалою судді від 28.11.2018 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 17.12.2018 року о 09:30 годині, в яке викликано у судове засідання заявника та заінтересовану особу. У відкритому судовому засіданні представники заявника заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити та надали пояснення аналогічні викладеним у змісті заяви. Заінтересована особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляд справи у судове явку свого повноважного представника не забезпечила. Судом встановлено наступні обставини справи. [INFO] року у віці [INFO] померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану [INFO] року було зроблено актовий запис за №1407 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Рішенням Октябирської сільської ради Добропільського району від 15.09.2001 року про передачу земель в приватну власність власникам сертифікатів, які вийшли із членів СТОВ «Торецьке» вирішено, затвердити схему поділу земель колективної власності СТОВ «Торецьке» на земельні частки (паї) громадянам, які вийшли із членів СТОВ «Торецьке», та вилучити із земель колективної власності СТОВ «Торецьке» земельні ділянки сільськогосподарського призначення площею 2501,37 га а надати громадянам в приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки згідно додатку. Так, даним додатком затверджено список власників земельних часток паїв по СТОВ «Торецьке» (рілля), яким [PERSON] визначено земельну частку (пай) під номером 270 площею 5,72 га, та затверджено список власників земельних сертифікатів по СТОВ «Торецьке» (пасовища), відповідно до якого [PERSON] визначено земельну ділянку під номером 280 площею 1,16 га. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №50579027 від 17.01.2018 року заповіти та спадкові договори за життя померлої [PERSON] не складалися, а відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №50579008 від 17.01.2018 року, спадкова справа після смерті спадкодавці не заводилась і свідоцтва пр опрао на спадщину не видавались. Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та відповідним їм правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила ст. 1277 ЦК про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК. Зазначені положення застосовуються, якщо спадщина не перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Таким чином, спадщина, а саме: майно, що належало спадкодавці [PERSON] за життя, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину після її смерті, перейшла у власність держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР, а відтак не може бути визнана відумерлою спадщиною у порядку ст. 1277 ЦК України. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.09.2018 року у справі №530/61/14-ц. При цьому, суд зазначає, що згідно статті 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] остання мала лише право на земельну частку (пай), а не право власності на неї. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог про визнання відумерлою спадщини, шляхом передачі земельних ділянок власність територіальної громади.

Outcome: dismissed