Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

24.03.2014 року заявник комунальний заклад «Синельниківська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на заразну форму туберкульозу [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], не працює, вперше захворів на туберкульоз у 2011 році, лікування не проходив. З лютого 2012 року по квітень 2012 року знаходився на стаціонарному лікуванні у обласному комунальному закладі лікувально-профілактичного об'єднані «Фтизіатрія». Виписаний за самовільне покинуте відділення. Лікування перервав з 15.04.2012 року. У лютому 2014 року з'явився на обстеження. На даний час має «відкриту» формою туберкульозу, тобто, виявлені мікобактерії у мокроті. Пацієнт направлений на стаціонарне лікування, але до цього часу не ліг на стаціонарне лікування. При неодноразовому відвідувані пацієнта - [PERSON] зловживає алкоголем, лікуватися не збирається. Посилаючись на те, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, є джерелом інфекції для осіб, що з нею контактують, а тому є підстава для обов'язкової госпіталізації особи до протитуберкульозного закладу, заявник просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав і пояснив, що за висновком лікувально-консультативної комісії термін знаходження [PERSON] повинен становити три місяці. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений, його особиста участь у судовому засіданні через загрозу розповсюдження хвороби згідно статті 285 ЦПК України не є обов'язковою. Представник хворого [PERSON], пояснила, що є дочкою [PERSON], та не заперечує проти направлення останнього на лікування. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Із виписки медичної карти хворого на туберкульоз [PERSON] слідує, що він є хворим на заразну форму туберкульозу, обізнаний з діагнозом свого захворювання, попереджений про необхідне лікування. Матеріалами справи - протоколом засідання лікарської комісії від 18.03.2014 року - підтверджено, що [PERSON] ухиляється від лікування шляхом неявки до обласного комунального закладі лікувально-профілактичного об'єднання «Фтизіатрія». В зв'язку з захворюванням, поведінка [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. За висновком ЛКК КЗ «Синельниківської ЦРЛ» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] підлягає обов'язковій госпіталізації в умовах стаціонарного лікування в обласному комунальному закладі лікувально-профілактичного об'єднанні «Фтизіатрія» строком на три місяці. Згідно ст. 367 ч.1 п.7 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Outcome: approved