Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

23 жовтня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, відповідно рішення суду з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти в розмірі 400 грн. Відповідач від участі у вихованні та утримання дитини самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дитини, постійного доходу або місця праці не має. Відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, а тому позивачка просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн. та пеню за несплачені аліменти за весь час прострочення в розмірі 8 531.15 грн. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач копію позову та матеріали до нього отримав, письмові заперечення не надав, позов визнав частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із тих. Відповідно до ст. 196 ч.1 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], офіційно не працевлаштований є батьком сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою [PERSON], яка працює в Калаглійському ДНЗ «Сонечко» на посаді помічника вихователя, середня місячна заробітна плата складає 4 512.21 грн. Матеріальне положення сторін встановлено під час розгляду справи та сторонами не оскаржується. Відповідач від участі у вихованні та утриманні дитини ухиляється, постійного доходу не має, не працює. У позивачки змінилось матеріальне положення, дитина потребує додаткових витрат. Відповідно до ст.ст. 182, 184, 192 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача та відповідача, та в зв'язку з тим, що позивач не має постійного доходу, та з урахуванням середньостатистичної заробітної плати за 2017 рік в розмірі 7366 грн., суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн., але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. 26 серпня 2009 року Овідіопольським райсудом Одеської області було прийнято рішення, згідно якого з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти в розмірі 400 грн. Рішення суду першої інстанції є чинним. На підставі виконавчого листа та заяви стягувача 18 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження № ВП № 14726143. Під час примусового виконання судового рішення виникла заборгованість, яку відповідач погасив у добровільному порядку. При цьому у відповідача виникла пеня за несплачені аліменти за весь час прострочення за період з 31.07.2009 року по 31.12.2017 року в розмірі 8 531.15 грн. Позивачка надала розрахунок заборгованості по пені за несплату аліментів, який судом перевірений, складений вірно, а тому відповідно до ст. 196 ч.1 СК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню пеня в розмірі 8 531.15 грн. В провадженні Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області є виконавче провадження № 14726143, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1646 виданого 07.09.2009 року Овідіопольським райсудом Одеської області про стягнення аліментів. З метою недопущення подвійного стягнення та виконання судового рішення, відповідно до ст. 39 ч.1 п.10 ЗУ «Про виконавче провадження», суд вважає можливим відкликати вищевказаний виконавчий лист. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved