Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

23.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 07.09.2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 369. В обґрунтування позову позивачка вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені у зв`язку з втратою подружжя поваги один до одного, наявності протилежних поглядів на життя, через що між ними виникали конфлікти. Спільного господарства вони не ведуть і разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не мають, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із матір`ю, позивачем по справі. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 07.09.2012 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 369. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із матір`ю, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2020 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved