overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

23 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом, посилаючись на те, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу належить будинок №34 по вул. Центральна в с. Пашківці Хмельницького району. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання сина [PERSON], який з 1999 року в ньому не проживає, з огляду на викладене, позивач, зважаючи на те, що відповідач в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, просить визнати його таким, що втратив право на користування будинком. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд позов задоволити. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що підставі договору купівлі-продажу позивачу належить будинок №34 по вул. Центральна в с. Пашківці Хмельницького району. Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 30 червня 1999 року. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], [INFO]. Однак відповідно до акту складеного старостою села Пашківці Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району від 12 вересня 2018 року [PERSON] в будинку №34 по вул. Центральна в с. Пашківці Хмельницького району не проживає з 1999 року. В силу\~ч.1\~ст. 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач відсутній понад один рік, поважних причин такого не проживання судом не встановлено, а тому підстави для відмови у задоволенні позову у суду відсутні. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі становлять 704 грн 80 коп., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

23 листопада 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної позовної заяви, де [PERSON] зазначив, що 24 квітня 1997 року Відділом ЗАГС селища Сангар Кобяйського улуса (район) Республіки Саха (Якутія) між ним та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Позивач просить суд розірвати їх спільний з відповідачем шлюб і в обґрунтування своїх вимог зазначає, що вони з дружиною мають різні характери, погляди на життя та сімейні відносини. Це призвело до того, що тривалий час як родина вони не проживають, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків. На думку позивача, сім»я розпалась остаточно і примирення є неможливим. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24 квітня 1997 року Відділом ЗАГС селища Сангар Кобяйського улуса (район) Республіки Саха (Якутія) між [PERSON], 10.01.1974 р. н., і [PERSON], 02.10.1974 р. н., зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю. Від можливості призначення судом строку на примирення позивач відмовився, вказавши про те, що подальше сімейне життя не є можливим, оскільки даний шлюб існує формально, а тому він свідомо прийняв рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що позивач довів дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст.1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Отже, судом встановлено, що сімя розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

23 листопада\~ 2018 року до суду звернувся [PERSON]\~ про встановлення факту належності архівної довідки та трудової книжки. Ухвалою суду від 30.11.2018\~ в справі відкрито провадження та призначено її розгляд за правилами окремого провадження на 21.01.2019. Заявник [PERSON]\~ вказував, що для призначення йому пенсії за віком, виникла необхідність встановити факт належності йому архівної довідки\~ про заробітну плату та трудової книжки колгоспника, оскільки виникли розбіжності в документах щодо його прізвища та по батькові, а саме в архівній довідці не повністю зазначене його по батькові «[PERSON] Ів.», а в трудовій книжці у прізвищі здійснене виправлення не в установленному законом порядку. В судовому засіданні заявник [PERSON]\~ підтримав\~ заявлені вимоги та прохав їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.\~ Суд, заслухавши заявника, свідків\~ [PERSON] та [PERSON],\~ які проживають\~\~\~\~\~\~ в\~\~\~\~\~ одному\~\~\~\~\~ селі\~\~ із\~\~\~\~ заявником, та\~ підтвердили, що у колгоспі ім. Шевченка та в подальшому в колгоспі імені Петровського працював лише один чоловік [PERSON], [INFO], перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги\~ заявника підлягають задоволенню. Судом встановлено, що заступником начальника\~ Кобеляцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області заявникові\~\~\~\~ відмовлено у врахуванні\~\~\~\~\~\~\~ архівної довідки\~\~ від 03.09.2018 за № П-01-09/353\~ для подальшого призначення йому пенсії, так як по батькові, що в довідці зазначене, не відповідає даним паспорту, крім того його трудова книжка колгоспника УКР № 0818279 також не може бути врахована, оскільки є\~\~\~ виправлення в його прізвищі, яке не оговорене належним чином ( а.с.42). Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що архівна довідка, видана районним трудовим архівом Кобеляцької районної ради Полтавської області від 03.09.2018 за № П-01-09/353 на ім'я «[PERSON] Ів.» про річні суми нарахованої\~ заробітної плати та відпрацьовані вихододні в колгоспі імені Шевченка Кобеляцького району Полтавської області за період із 1990 року по 1999 рік та у колгоспі імені Петровського Кобеляцького району Полтавської області за період із 1983 року по 1986 рік, а також трудова книжка колгоспника УКР № 0818279, заповнення якої розпочато 07.07.1983 року колгоспом імені Шевченка Кобеляцького району Полтавської області, дійсно належить [PERSON], [INFO]. Всі ці факти підтверджуються матеріалами справи (а.с.6-7,8,11,12,13,19,20,43) та поясннями свідків.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги [PERSON] зазначив, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30 грудня 1994 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ним. Вказував, що подружнє життя не склалось, через сварки, конфлікти та непорозуміння, байдуже ставлення відповідача до нього, як до чоловіка, як подружжя разом не проживають з серпня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд судом справи в підготовчому судовому засіданні без її участі, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст.56 Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між сторонами 30 грудня 1994 року зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полонського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №216, від якого мають одну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та конфлікти, сторони припинили сімейні відносини і спільне проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожної сторони та їх дитини, тому, відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд знаходить підстави для розірвання між сторонами шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з вимогами до відповідача. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. В судове засідання не з'явилась, в заяві, яку направила до суду просить розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Зазначила, що [INFO] померла її матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] . Оформити спадщину на майно померлої, позивач не в змозі, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за [PERSON] не було зареєстровано. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в заяві, яку направив до суду позов визнав повністю, просить розглянути справу без участі представника. Представник третьої особи Малинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений. Дослідивши надані докази в межах позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір'ю позивача по справі. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [PERSON] та копією свідоцтва про народження позивача. ( а.с.9,10). Довідкою виконавчого комітету Пиріжківської сільської ради від 21 листопада 2018 року підтверджується, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку [ADDRESS]. Також в будинку проживала та була зареєстрована [PERSON] Даний будинок рахується за померлою [PERSON] ( а.с. 11). Факт належності будинку спадкодавцю не оспорюється і підтверджується дослідженими судом доказами. Позивач на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця в порядку статті 1269 ЦК України прийняв спадщину, подавши заява в нотаріальну контору. Як роз'яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування », свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За положеннями п.3 глави 13 Порядку, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видається на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивачем надано суду копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09 листопада 2018 року. ( а.с.8). Отже, суд приходить до висновку, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, свідчить про втрату [PERSON] умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 серпня 2016 року у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, також зазначила, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], шлюбно-сімейні відносини припинили з 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити (а.с.25). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2016 року у Костянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 234, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії № І-НО № 450149 (а.с.10). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 728427, виданим Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.11). Сторони спільний побут не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили з 2018 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. \~Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та до досягнення повноліття. В судове засідання позивач не з'явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу, який розірвано на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.12.2014, сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей та вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 30 % всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення нею повноліття. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

23 листопада 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 04.09.2010 року, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04.09.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

23 листопада 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від серпня 2006 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей. Стосунки з відповідачем розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сімю позивачка не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати (а.с.а.с. 2 4, 12, 15 17). 05 лютого 2019 6року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 23). Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлений позов, пояснивши, що сторони перебувають у шлюбі від 12.08.2006 року. Сторони від шлюбу мають дочок [PERSON] та [PERSON]. Від 28.07.2017 року сторони не мешкають разом, не ведуть спільного господарства. Крім того, позивачка звернулася до суду із заявою про зміну її прізвища на дошлюбне. Відповідач до суду не зявився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 05 березня 2019 року суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. Згідно зі статтею 112 СК суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 12.08.2006 року. Шлюб зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис 311) (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу мешкатимуть разом з позивачкою (а.с.а.с. 6, 7). Від 28.07.2017 року сторони мешкають окремо одне від одного, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Позивачка зберігати сімю не бажає, вважає, що сімя розпалася остаточно, і її збереження неможливе. Спору щодо поділу спільно нажитого майна між сторонами не існує. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню. З огляду на заяву позивачки суд вважає за можливе змінити її прізвище на дошлюбне Тарасюк. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію її судових витрат у сумі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved