Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

23 липня 2020 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеною вище заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - Договору дарування квартири під номером [ADDRESS] , який було посвідчено державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О. 03.01.2002 року та зареєстровано в реєстрі за №17. В своїй заяві [PERSON] посилався на те, що 03.01.2002 року його мати [PERSON] подарувала йому квартиру [ADDRESS] . Зазначений Договір дарування квартири від 03.01.2002 року посвідчено державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком О.В. та зареєстровано у реєстрі за №17. У липні 2020 року він звернувся до нотаріуса з питання відчуження вищевказаного майна, однак нотаріусом було встановлено розбіжності у написанні його прізвища. Так, відповідно до паспорта громадянина України його прізвище зазначено « [PERSON] », а в Договорі дарування квартири від 03.01.2002 року - « [PERSON] ». Заявник вважає, що різниця у написанні його прізвища є наслідком довільного перекладу з російської, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він має намір вчинити певні дії, пов`язані з відчуженням квартири. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.07.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2020 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надав до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області заяву про розгляд справи без його участі. Від заінтересованої особи Жовтоводської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) також надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2002 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, прізвище заявника зазначено « [PERSON] » (а.с.4,5). Відповідно до Картки фізичної особи-платника податків від 24.04.2002 року [PERSON] , зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб 15.12.1996 року (а.с.6). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Мар`янівською сільрадою П`ятихатського райбюро Дніпропетровської області від 09.02.1968 року, складеного російською мовою, « [PERSON] » народився [INFO] (а.с.7). Відповідно до Договору дарування квартири від 03.01.2002 року зареєстрованого в реєстрі за №17 та посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори, [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру під номером [ADDRESS] (а.с.8). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що розбіжності у написанні прізвища заявника в Договорі дарування квартири та паспорті заявника виникли з вини працівників установи, які здійснювали запис до Договору дарування квартири. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Таким чином, коли вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки вони мають для нього юридичне значення, то даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved