Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

24.06.2019 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти до досягнення нею 23-річного віку в розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. Також просила витребувати довідку про доходи відповідача в ГУ ПФУ в Миколаївській області та в ДПІ в Заводському районі м. Миколаєва ГУ ДФС. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 08.05.2019 року вона досягла повноліття, але навчається в Миколаївському коледжі культури і мистецтв, стипендію не отримує, не працює і потребує матеріальної допомоги. Стан здоров`я і соціальний стан відповідача дозволяє йому виплачувати аліменти на її утримання. Ухвалою суду від 01.08.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження, витребувано відомості з ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва, ГУ ПФУ в Миколаївській області. 10 вересня 2019 р. до суду надійшла відповідь з ГУ ПФУ в Миколаївській області, а 16 жовтня 2019 року - з Миколаївського управління Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області. 14.01.2020 до суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження, видане 16 травня 2001 року відділом запису актів про народження, серія [NUMBER] ). Позивач [PERSON] є студентом 3 курсу денного відділення Миколаївського коледжу культури і мистецтв, денна форма навчання. Закінчує навчання 30.06.2020 р. (довідка №62 від 04.06.2019 р.) Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз ст.ст. 182, 199 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. В даному випадку суд вважає, що позивач дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а відповідач має таку можливість та будучи батьком дитини він не може бути звільнений від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання до закінчення навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.09.2019 № 3773/1/08.02, в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні інформація про страхувальників (роботодавців), які звітували про нарахування [PERSON] заробітної плати та здійснення відрахувань на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період січень-червень 2019 року. Згідно довідки Миколаївського управління ГУ ДПС у Миколаївській області від 24.09.2019, інформація про доходи [PERSON] - відсутня. Відтак, враховуючи відсутність відомостей про доходи відповідача, суд вважає не доведеним твердження позивача про можливість відповідача надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 30% від прожиткового мінімуму. При цьому, судом враховано, що відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене та виходячи з принципу добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд приходить до висновку, що слід стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до закінчення позивачем навчання, що на думку суду не поставить відповідача в скрутне становище та відповідатиме вимогам закону, і не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наведених вище обставин. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у сумі 840,80 грн., відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial