Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

22.10.2020 позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що у з [PERSON] проживали разом однією сім`єю, перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали за адресою: [ADDRESS] з жовтня 2009 року по вересень 2014 року. В період фактичних шлюбних відносин позивач завагітніла. [INFO] народилась [PERSON] . Після народження дитини відповідач відмовився подати заяву до органу РАЦС про зазначення його батьком дитини, тому донька була зареєстрована в порядку ст.135 СК України, тобто відомості про батька записані зі слів матері. Щодо стану здоров`я дитини, вважаю за необхідне зазначити наступне: З січня 2018 року лікарем неврологом дитині був встановлений діагноз: «Дизартрия. Умеренные диффузные ирриативно-гипоксические изменения». У зв`язку з цим дитині дуже важко повноцінно спілкуватися з однолітками, вона дуже відстає у мовному аспекті. Згідно рекомендацій лікарів потрібно кожні пів року коштовні функціональні обстеження голови, індивідуальні зайняття з логопедом-пефектологом. Позивачу дуже важко одній утримувати доньку, а відповідач належної матеріальної допомоги не надає. [PERSON] має фінансову можливість забезпечити дитину, а тому просить у судовому порядку встановити батьківство, аліменти на дитину, а також стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правової допомоги. Ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13 листопада 2020 року відповідач [PERSON] надав відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 17 листопада 2020 року адвокат Коваленко Р.А. подав відповідь на відзив. 02 грудня 2020 року [PERSON] надав заперечення, просив застосувати до позовних вимог позовну давність. В зв`язку з неявкою сторін 02 грудня 2020 року підготовче судове засідання відкладено на 21 грудня 2021 року. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року в підготовчому засіданні призначено судову молекулярну-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. 26 березня 2021 до суду надійшов висновок експерта №63 від 17.03.2021 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] . 29 березня 2021 року провадження у справі поновлено зі стадії підготовчого судового засідання. 14 квітня 2021 року по справі проведено підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду, витребувані докази по справі. 21 травня 2021 року в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадження, розгляд справи відкладено до 03 червня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача адвоката Коваленко Р.А. позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на підставі викладені в позові та висновку експертизи за якою, відповідач на 99,99% є батьком дитини позивача. Просив також стягнути з відповідача витрати по справі: витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду в сумі 840,80 гривень, витрати за проведення експертизи 7246,50 гривень, а також витрати за надання правової допомоги в сумі 7700 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Однак заявив, що витрати за надання правової допомоги дуже завищені, тому просив в цій частині відмовити. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, актовий запис № 316, батьками записані мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , копія свідоцтва Серії [NUMBER] від 12.03.2015 року долучена до матеріалів справи. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] вбачається, що відомості про батька дитини внесені на підставі заяви матері, відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, копія витягу № 00023112302 міститься в матеріалах справи. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства, зокрема, такий позов може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У судовому засіданні встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , здійснена відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №63 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, визнав себе батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (даний факт підтверджено висновком експерта), а аткож те, що відповідач погодився з іншою позовною вимогою (щодо утримання дитини), суд вважає доцільним ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі, оскільки для цього є всі законні підстави. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, надавши оцінку в сукупності усім доказам по справі та забезпечуючи інтереси дитини, виходячи із повного визнання позову [PERSON] , суд стягує з нього аліменти в заявленому позивачкою обсязі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову за позовну вимогу про встановлення батьківства у сумі 840,80 грн., та відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80грн. за подання позовної вимоги про стягнення аліментів. Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 7246,50 грн. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В обґрунтування заявлених вимог до позовної заяви додано договір про надання правничої допомоги №19/20 від 20.10.2020 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №19/10 від 20.10.2020 року, який було укладено між [PERSON] та адвокатом Коваленко Р.А., згідно акту прийому-здачі наданих послуг від 03.06.2021 встановлено, що вартість фактично отриманих та сплачених послуг складається з таких складових: консультація та правовий аналіз документів з питання визнання батьківства та стягнення аліментів - 2 години, складання позовної заяви - 4 години, складання відповіді на відзив на позовну заяву - 1 година, складання клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи - 1 година, складання клопотання про витребування доказів - 1 година, кількість всього витраченого часу 9 годин, вартість години роботи адвоката (згідно наданих документів) складає 700 грн. Таким чином, витрати за послуги адвоката складають 6300 грн.. Крім того, за участь адвоката в судовому засідання підлягає сплаті сума - 700 гривень. Відповідно, за 2 судових засідання витрати складають 1400 гривень. Підсумовуючи витрати на правову допомогу отримано цифру 7700 гривень. На підтвердження витрат, надана акт-квитанція від 03.06.2020 року про отримання адвокатом Коваленко Р.А. грошових коштів в розмірі 7700 грн. за надані послуги. Разом з тим, суд погоджується з думкою відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу і вважає, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді (справа не підпадає під визначення складної неординарної справи, яка потребує самостійного, з боку адвоката, напрацювання відповідних примірників документів тощо) потрібно зменшити відшкодування витрат на юридичну допомогу, що їх потрібно стягнути з відповідача, до рівня 50% від заявленої суми, тобто 3850 грн. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 3850 гривень, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), а також враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача. Таким чином, рішення суду з цього питання повністю корелює з позицією Європейського суду з прав людини і виважено враховує інтереси всіх учасників судової справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved