Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

24.01.2018 року представник позивача подав до суду позовну заяву в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.06.2012 року у розмірі 23 479 грн. 47 коп. і сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 06.06.2012 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує за ним перед банком виникла сума заборгованості станом на 30.11.2017 року у розмірі 23 479 грн. 47, яка складається з: 3 020 грн. заборгованість за кредитом; 18 765 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 094 грн. 26 коп. штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач не погашає наявну заборгованість за кредитним договором. Представник позивача та відповідач в судове засідання не зявилися, повідомлялись належним чином та своєчасно. Представник позивача разом з позовною заявою надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання, не зявилась, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, шляхом направлення судового повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справиза місцем проживання, яке вказаною в позовній заяві та через оголошення, яке було розміщено на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки згідно відповіді відділу обліку та моніторінгу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області, вона за адресою, вказаною в позовній заяві, а саме: [ADDRESS], знята з реєстрації. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавала. Заяв, клопотань та заперечень суду не надходило. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 06.06.2012 року уклали б/н договір. Відповідно до умов договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну куртку у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач в свою чергу підтвердив свою згоду на умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, що підтверджується підписом у заяві та зобовязався виконувати своєчасно умови по договору. Згідно п. 2.1.1.5.7, «Умов та правил надання банківських послуг», власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Згідно п. 2.1.1.5.6 «Умов надання банківських послуг», у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу позивача виконати зобовязання з повернення суми кредиту (у тому числі простроченого кредиту), оплати винагороди банку. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не виконав умови договору не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Однак, ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення, у звязку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у звязку з тим, що порушенням позичальником будь якого грошового зобовязання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутися до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2203цс15. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача частково обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за кредитним договором в сумі 21 885 грн. 21 коп., яка складається з: 3 020 грн. заборгованість за кредитом; 18 765 грн. 21 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн. заборгованість за пенею та комісією. Вимоги позивача про стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 1 094 грн. 26 коп., що зазначені у розрахунку як складова заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушує норми чинного законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1762 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.525, 526, 527, 530, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial