Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

22.05.2019 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: - заборонити наближатися на визначену відстань (200 м.) до неї та місця її проживання, до школи, яку відвідує їхня дитина (син) [PERSON] , [INFO] (ЗЗОШ І-ІІІ ступенів «Основа», № 74, адреса: м. Запоріжжя, вул. Я. Новицького, буд. 9), до місця (місць) роботи заявниці, інших місць частого відвідування нею як постраждалою особою, для спілкування з нею та вчинення на неї тиску, висловлення погроз у будь-якій формі (крім короткочасного наближення для вирішення питань пов`язаних з вихованням дитини); - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , у випадку перебування її за власним бажанням у місці, невідомому [PERSON] як кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із заявницею; - заборонити у визначений спосіб (на підвищеному тоні, погрозливо, принизливо, образливо, з шантажем, цинічно, безсоромно) спілкуватися із заявницею [PERSON] та їхнім сином [PERSON] ( [INFO] ); - заборонити вести листування (крім визначених випадків), телефонні переговори, розмови в соціальних мережах та месенджерах (Вайбер, Whats App та інші) із заявницею як постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб (крім випадків реалізації права на участь у вихованні дитини [PERSON] ); - усунути перешкоди у користуванні заявницею майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності автомобілем марки Mercedes-Benz модель Vito 115 CDI, 2008 року вип., колір білий, реєстр. номер [NUMBER] , тип легковий вантажопасажирський, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 2148 куб.см., тип пального D (дизель), зареєстр. на [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 24.01.2013 року ВРЕР міста Харцизька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій обл., шляхом встановлення для [PERSON] обов`язку надання заявниці [PERSON] можливості користування цим майном (виготовлення дублікату ключів від автомобіля), обов`язку письмово (один раз на 2 тижні), повідомляти її як співвласника про місце зберігання (стоянки) цього автомобіля, стан його комплектації, вжиття заходів щодо його охорони, технічного обслуговування (заміна технічних рідин, запчастин та об`єктів проведення ТО), випадків перетинання митного кордону України в пунктах пропуску на непідконтрольну Українській владі територію Луганської та Донецької областей з поверненням (проїздом) авто у зворотному напрямку, передачею у користування іншим особам, укладення щодо нього будь-яких усних та письмових договорів (у т.ч. парі, за гральними картами, застави, лізингу, оренди (найму); взяти [PERSON] , 1979 р.н. (паспорт [NUMBER] , виданий Іловайським МВ УМВС України в Донецькій обл., зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] фактично проживаючого в [ADDRESS] ) на профілактичний облік як особу, яка вчинила домашнє насильство та стосовно якої видано обмежувальний припис. В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що до 31.03.2017 року перебувала із заінтересованою особою [PERSON] у шлюбних відносинах, рішенням Орджонікідзевського районного суду від 31.03.2017 року (справа № 335/10458/16-ц) шлюб між ними розірвано, рішення набрало законної сили 11.04.2017 року. Вказаним рішенням суду встановлені певні обставини: [PERSON] зловживає спиртними напоями, внаслідок чого заявниця (позивачка) була вимушена покидати квартиру, та через застосування фізичного та психологічного насильства з боку [PERSON] (відповідача) у стані алкогольного сп`яніння з вересня 2016 року. Факт зловживання спиртними напоями та застосування психологічного тиску на [PERSON] визнав колишній чоловік заявниці [PERSON] в суді. Починаючи з вересня 2016 року [PERSON] періодично вчиняв (та на час звернення до суду продовжує таку поведінку) домашнє насильство щодо заявниці: особисто неодноразово завдавав їй побої, фізичний біль (дата звернень до органів поліції 03.09.2016 та 30.05.2017 р.р), часто вчиняє психологічний тиск в особистому спілкуванні, через телефон та додатки-месенджери чинить на неї психологічний тиск, погрожує фізичною розправою. Такі факти мали місце навіть у присутності їх сина [PERSON] ( [INFO] ), який після цього має розлади сну, погано себе почуває, знервований. Останні події тиску та анормальної поведінки [PERSON] сталися, зокрема: 20.01.2019 року біля дверей її квартири: він погрожував заявниці та не отримавши бажаного, увечері, перебуваючи біля квартири, обмочив вхідні двері квартири; з цих обставин вона зверталася до органів поліції (Вознесенівський ВП) із відповідною заявою. 18.05.2019 року в телефонній розмові, перебуваючи в алкогольному сп`янінні [PERSON] повідомив, що позбавить життя заявницю та її адвоката (представника); 20.05.2019 р. у заінтересованої особи [PERSON] була сутичка з працівниками поліції Вознесенівського ВП ГУНП в Запорізькій бл.., з приводу протиправної поведінки у громадському місці (наскільки це відомо заявниці); для заявниці це вже стало просто нестерпно. Раніше через насильство від [PERSON] заявниця вже зверталася із заявами 03.09.2016 р., 30.05.2017 року до Вознесенівського ВП для вжиття заходів щодо реагування (порушення кримінального провадження за фактом побиття та проведення профілактичної роботи), однак після цього ситуація та поведінка заінтересованої особи [PERSON] не змінилася. Оскільки ці дії відбуваються на фоні зловживання [PERSON] алкоголем, між сторонами є істотна різниця в силі (фізичній та психічній), що створює в [PERSON] ілюзорну можливість контролювати заявницю, втручатися в її особисте життя, поведінку, та створювати постійний психологічний дискомфорт, створюючи почуття страху за власне життя та здоров`я; поведінка [PERSON] щодо заявниці є агресивною. Таким чином, вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Баришніков А.Г. в судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі під час розгляду цивільної справи окремого провадження заяву підтримали та просили суд задовольнити її у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у визначений судом час та місце проведення розгляду справи не з`явився двічі, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи через необхідність участі в іншому судовому засіданні (перше судове засідання), та у визначений судом час та місце слухання справи (друге судове засідання) не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~350-5\~ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи [PERSON] на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви та за згодою учасників справи заявниці [PERSON] та її представника адвоката Баришнікова А.Г., які були присутні в судовому засіданні під час розгляду заяви по суті. Заслухавши пояснення заявника, її представника дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі заявниця [PERSON] та [PERSON] перебували до 31.03.2017 року у шлюбних відносинах та спільно проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] ; за цією адресою сторони по справі зареєстровані у статусі тимчасово переміщених осіб відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод тимчасово переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706, через наявність збройного конфлікту на території Донецької обл., що підтверджується довідками органів соціального захисту населення ЗМР по Вознесенівському району міста Запоріжжя. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка на час вирішення справи проживає разом із заявницею та знаходиться на її утриманні. Дитина відвідує школу ЗОШ І-ІІІ ступенів «Основа» № 74 міста Запоріжжя та відвідує дитячу секцію зі спортивної гімнастики. 03.09.2016 року, 30.05.2017 року під час сварки [PERSON] завдав [PERSON] побої, чинив фізичний тиск, після цього неодноразово вчиняє психологічний тиск в особистому спілкуванні, через телефон та додатки-месенджери чинить на неї психологічний тиск, погрожує фізичною розправою. Такі факти мали місце навіть у присутності їхньої малолітньої дитини, яка після цього має розлади сну, погано себе почуває, знервована. 20.01.2019 року [PERSON] знову вчинив відносно [PERSON] насильство та неадекватну поведінку, 18.05.2019 року в телефонній розмові, перебуваючи в алкогольному сп`янінні [PERSON] повідомив, що позбавить заявницю життя та її адвокату Баришнікову А.Г. будуть завдані численні побої третіми особами, які «вже їдуть з ДНР за замовленням». В судовому засіданні судом було заслухано пояснення заявниці та матеріали звукозапису з її мобільного пристрою, та досліджено всі інші докази (у т.ч. електронні), на які посилалася заявниця в обґрунтування фактичних обставин по справі, які мають значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено та прийнято до уваги, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва (вступна та резолютивна частини) від 03.06.2019 р. по справі № 756/10701/17 (провадження № 2/756/578/19) вирішено визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Mercedes-Benz модель Vito 115 CDI, 2008 року вип., колір білий, реєстр. номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) VIN [NUMBER] , право власності на яке зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 24.01.2013 року ВРЕР міста Харцизька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій обл. Суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви та за письмовими клопотаннями доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх часткового задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] як особи, постраждалої від домашнього насильства в сім`ї, та належного їй на праві спільної сумісної власності подружжя рухомого майна (автомобіль). Так, розділом IV\~глави\~13 ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно пунктів 3,6,7,8 ч.1 ст.1\~цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 \~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, та їх малолітнього сина, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 2,4,5,6, ч.2\~ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави. Згідно вимог ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial