Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

22.01.2014р. в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] державного аграрного університету Міністерства аграрної політики та продовольства України (3-тя особа [PERSON]Ф.) про зобовязання [PERSON] України видати розпорядження, яким передати у приватну власність [PERSON] [ADDRESS] (а.с. № 2-7 т. № 1). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 27.01.2014р. було відкрито провадження по справі (а.с. № 47 т. №1). Після надходження до суду документів, що підтвердили зміну назви та підпорядкування відповідача іншому міністерству, з боку позивачки 03.09.2014р. (була допущена описка у позові в назві одного з відповідачів) та 04.09.2014р. відбулось уточнення позовних вимог, а саме позов було заявлено вже до [PERSON] державного аграрно-економічного університету, Міністерства освіти та науки України (3-тя особа [PERSON]Ф.) про зобовязання видати розпорядження, яким передати квартиру у приватну власність (а.с. № 84-108, 147-152, 157-162 т. № 1). Пізніше, уточнення позовних вимог відбулося ще 25.03.2015р. (а.с. № 75-82 т. № 2). Остаточна редакція позовних вимог надійшла до суду 14.05.2015р., згідно якої позов вже предявлено до [PERSON] державного аграрно-економічного університету, Міністерства освіти та науки України (3-тя особа на стороні позивача [PERSON], 3-ті особи: територіальна громада в особі [PERSON] міської ради, виконавчий комітет [PERSON] міської ради, Розпорядник Єдиного реєстру обєктів державної власності в особі Фонду державного майна України) про зобовязання вчинити певні дії, а саме: зобовязати [PERSON] держаний аграрно-економічний університет Міністерства освіти і науки України розглянути заяву [PERSON] про передачу [ADDRESS] у комунальну власність; зобовязати [PERSON] держаний аграрно-економічний університет Міністерства освіти і науки України звернутися до Міністерства освіти і науки України з клопотанням про надання згоди на передачу [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська; зобовязати Міністерства освіти і науки України розглянути питання щодо надання згоди на передачу [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська; зобовязати [PERSON] державний аграрно-економічний університет Міністерства освіти і науки України і Міністерство освіти і науки України звернутися з офіційним листом на ім'я міського голови [PERSON] міської ради з пропозицією щодо передачі [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади міста, яку займає [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру № 130 серія Д від 28.11.2006р. (а.с. № 116-120 т. № 2). Позивачка у позовній заяві та в ході судового розгляду справи, як позивачка так і її представник - адвокат [PERSON] (діє на підставі ордеру на надання правової допомоги від 18.02.2014р. та договору від 18.02.2014р. - а.с. № 53-54 т. № 1), просили позов задовольнити. В обґрунтування позову посилалися на те, що її чоловік приймав участь у конкурсі на заміщення вакантної посади і наказом № 572 від 06.04.2004р. був зарахований до [PERSON] завідуючий кафедрою сільськогоспмашин. 21.12.2004р. учбовий заклад за погодженням з профільним на той час міністерством, придбав її чоловіку квартиру [ADDRESS] за кошти спецфонду. На склад сім,ї з двох осіб, вони з чоловіком отримали 28.11.2006р. ордер та проживають безперервно у квартирі майже 11 років, оскільки ще 25.01.2005р. вони заключили договір найма цієї квартири, а ордер отримали пізніше. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012р., яке набрало законної сили 14.11.2012р., залишено без змін і ВССУ 13.03.2013р., відмовлено ДДАУ у задоволені позову щодо виселення їх з цієї квартири. Крім того, цим рішенням встановлено, що спірна квартира немає статусу службової, отже звільнення її чоловіка з роботі з [PERSON] 13.04.2009р. у зв,язку із призначенням його ректором Уманського ДАУ Черкаської області немає правого значення у питаннях надання дозволу з боку учбового закладу на приватизацію квартири з боку їх родини. Представник відповідача ДДАЕУ МОтаНУ [PERSON] (діє на підставі довіреності від 16.01.2015р. - а.с. № 218 т. № 2), з позовними вимогами не погодилася, просила суд в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що квартира придбана за державні кошті та учбовий заклад не має повноважень щодо надання дозволу на приватизацію цієї квартири. Органом управління цією квартирою є Міністерства освіти і науки України, тільки він і може розпоряджатися цією квартирою. Крім того, від профільного Міністерства вони не мають відповідного дозволу, а із листа МОтаНУ від 19.01.2015р. взагалі вбачається, що міністерство проти надання дозволу на приватизацію квартири, придбаної за державні кошти. Просила в задоволені позову відмовити в повному обсязі, а учбовий заклад взагалі вважала неналежним відповідачем. Цей відповідач надав й письмові заперечення (а.с. № 61-62 т. №1, а.с. № 46-48, 146-148 т. № 2). 3-тя особа [PERSON] в ході розгляду справи позовні вимоги вважав обґрунтованими, оскільки квартиру його сім,я отримала у звязку із запрошенням учбового закладу його, як професора, викладати там та очолити з 05.04.2004р. кафедру сільськогосподарських машин в [PERSON] державному аграрному університеті Міністерства аграрної політики України (стара назва). Він отримав на склад сім,ї 2 особи ордер на квартиру 28.11.2006р., між тим вони проживали у квартирі з грудня 2004р., а зареєстровані з 04.02.2005р. та 28.10.2005р. (відповідно). Квартира [ADDRESS] була придбана 21.12.2004р. за договором купівлі-продажу за кошти спеціального фонду учбового закладу з попереднім отриманням дозволу профільного на той час Міністерства. Представник відповідача - Міністерства освіти і науки України в судові засідання, призначені по справі на 10.09.2015р., 05.10.2015р. та 16.11.2015р. неодноразово не зявився, про дату судових засідань був повідомлений належним чином, в справі є поштові повідомлення (а.с. № 183, 191, 201 т. № 2). Раніше, а саме 23.09.2014р. до суду надходили письмові заперечення цього відповідача (а.с. № 229-231 т. № 1). Суд не розглядав клопотання МОтаНУ від 17.07.2014р. про залучення міністерства до участі в розгляді справи, оскільки після уточнення позовних вимог позивачки МОтаНУ по справі є вже відповідачем за своїм процесуальним положенням (а.с. № 142, 147, 157 т. № 1, а.с. № 75, 116 т. № 2). Представники 3-тіх осіб - Територіальна громада в особі [PERSON] міської ради, Виконавчий комітет [PERSON] міської ради, Розпорядник Єдиного реєстру обєктів державної власності в особі Фонду державного майна України в судове засідання, призначене на 16.11.2015р. не зявилися, про дату судового засідання були повідомлені належним чином, в справі є розписка представника та поштові повідомлення (а.с. № 197, 198, 202, 203 т. № 2). Раніше, а саме на 10.09.2015р. та 05.10.2015р. представники цих 3-тіх осіб по черзі не зявлялися у різні судові засідання ( а.с. № 179, 181, 182, 189, 190 т. № 2). За таких обставин, в судовому засіданні 16.11.2015р. ухвалою суду (винесена без виходу до нарадчої кімнати) вирішено питання про розгляд справи за відсутністю представників одного з відповідачів та трьох 3-х осіб (а.с. № 210, 222-223 т. № 2). Між тим, в судовому засіданні 26.11.2015р. представник Розпорядника Єдиного реєстру обєктів державної власності в особі Фонду державного майна України [PERSON] (діє за дорученнями від 25.12.2014р. та 18.08.2015р. а.с. № 219,220 т.№ 2) з,явився та приймав участь, висловив свою незгоду із позовними вимогами позивачки з тих же самих підстав, що і представник ДДАЕУ МОтаНУ [PERSON] Раніше ця організація надавала суді і письмові заперечення від 20.04.2015р. (а.с. № 112-114 т. № 2). З урахуванням того, що під час розгляду справи весь час приймав участь представник одного з відповідачів - ДДАЕУ МОтаНУ, а від Міністерства освіти і науки України надходили письмові заперечення, які будуть враховані при розгляді справи поряд з іншими обставинами по справі, суд постановив ухвалу про винесення рішення по справі на загальних засадах ЦПК України. Повідомленням від 06.07.2015р. в порядку ст. 45 ЦПК України та ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру у розгляд справи вступила прокуратура, в справі приймала участь прокурор прокуратури Жовтневого району [PERSON] за дорученням від 12.10.2015р. (а.с. № 173-174, 221 т. № 2). Суд, вислухавши сторони та їх представників, прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано 19.04.2002р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області (а.с. № 8 т. № 1). 25.09.2003р. [PERSON] державний аграрний університет опублікував у газеті «Сільські вісті» оголошення на проведення конкурсу на заміщення посади завідувача кафедри сільськогосподарських машин з наданням житла (а.с. № 9 т. № 1). Чоловік позивачки - [PERSON] прийняв участь у конкурсі та наказом № 572 від 06.04.2004р. був зарахований на посаду завідувача кафедри сільськогосподарських машин [PERSON] державного аграрного університету строком на 5 років, а саме з 05.04.2004р. по 05.04.2009р. (а.с. № 188-190 т. № 1) з наданням квартири згідно умов конкурсу (а.с. № 10 т. № 1). 03.11.2004р. між [PERSON] та [PERSON] державним аграрним університетом було укладено трудовий контракт (а.с. № 11 т. № 1). Згідно договору купівлі-продажу, який був посвідчений 21.12.2004р. приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 4630, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] державному аграрному університету (а.с. № 12 т. № 1). Відповідно до технічного паспорту від 29.08.2006р., зазначена квартира складається із 3-х житлових кімнат, загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. (а.с. № 13 т. № 1). 25.01.2005р. між [PERSON] та [PERSON] державним аграрним університетом було укладено договір найму житла, відповідно до якого [PERSON] була надана [ADDRESS] на склад сімї із двох осіб, у тому числі дружини [PERSON], на підставі ст.24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та ст.52 ЖК України. (а.с. № 16 т. № 1). 28.11.2006р. виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради [PERSON] відносно [ADDRESS] був виданий ордер на житлове приміщення №130 серія Д на сімю у складі двох осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 17 т. № 1). Ордер був виданий на підставі списку працівників [PERSON] державного аграрного університету та затверджений рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 17.11.2006р. за № 843. Сімя [PERSON] вселилися в [ADDRESS] у грудні 2004р. В зазначеній квартирі [PERSON] був зареєстрований з 04.02.2005р., а [PERSON] з 28.10.2005р., що підтверджується їх паспортами та довідкою № 54 від 05.09.2013р., яка видана КЖЕП «Перемога-сервис» (а.с. № 18, 19, 21 т. № 1). Наказом по [PERSON] державному аграрному університету від 26.08.2008р. за №1610, [PERSON] було звільнено з посади завідуючого кафедри сільськогосподарських машин на підставі п.5 ст.36 КЗпП України по переводу для роботи на посаду виконуючого обовязки ректора Уманського державного аграрного університету та дозволено [PERSON] працювати за сумісництвом на 0,25 ставки на посаді професора [PERSON] державного аграрного університету (а.с. № 23 т. № 1). Наказом Міністерства аграрної політики України за № 471 від 31.07.2008р. [PERSON] було призначено виконуючим обовязки ректора Уманського державного аграрного університету (а.с. № 24 т. № 1).. Наказом Міністерства аграрної політики України за №3-п від 08.01.2009р. [PERSON] було призначено ректором Уманського державного аграрного університету Черкаської області (а.с. № 25 т. № 1). Наказом [PERSON] державного аграрного університету за № 656 від 13.04.2009р. [PERSON] було звільнено з посади професора [PERSON] державного аграрного університету кафедри сільськогосподарських машин за власним бажанням з 15.04.2009р. (а.с. № 26 т. № 1). Наказом Міністерства аграрної політики №79-П від 19.04.2012р. [PERSON] було звільнено з посади ректора Уманського державного аграрного університету, відповідно до п.1 ст.41 КзПП України (а.с. № 27 т. № 1). Пізніше, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2013р. рішення районного суду було частково змінено в частині підстав звільнення з п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України на п.8 ст.36 КЗпП України. Відповідно до наказу [PERSON] державного аграрного університету за №655 від 13.04.2009р. позивачку [PERSON] було звільнено з посади завідуючої архівом [PERSON] державного аграрного університету. З 05.05.2009р. позивачка працевлаштована в Уманському національному університеті садівництва на посаді завідуючої архівом відповідно до наказу №54-К від 05.05.2009р. (а.с. № 28-30 т. № 1). Наказом Уманського національного університету садівництва за № 22-К від 26.01.2012р. [PERSON] було звільнено з посади завідуючої архівом Уманського національного університету садівництва та в подальшому вона працювала інспектором по кадрах у ТОВ «Агроспецпереробка» у м. Дніпропетровську. На теперішній час позивачка не працює, перебуває на пенсії (а.с. № 28-30 т. № 1). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012р. відмовлено у позові ДДАУ до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням в [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було залишено без змін (а.с. № 31-32, 33-34 т. № 1). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 13.03.2013р. вищезазначені рішення судів залишені без змін (а.с. № 36-37 т. № 1). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012р. встановлено, що ордер на квартиру № 130 від 28.11.2006р. не є ордером на службове приміщення, рішення виконкому про віднесення спірної квартири до службових не приймалось і квартира не є службовою. Ордер видано на підставі рішення № 843 виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради від 17.11.2006р. про надання і закріплення житлової площі на підставі спільного рішення адміністрації і профкому ДДАУ. Рішенням суду також встановлено, що [ADDRESS] не є службовим житлом, [PERSON] та його сімя не є наймачами та тимчасовими мешканцями. З урахуванням положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ці обставини є преюдиціальними і при вирішенні спору у дійсній справі не підлягають доказуванню. Судом, при розгляді справи також встановлено, що 06.09.2013р. та 19.12.2012р. позивачка зверталася до ректора [PERSON] державного аграрного університету із заявами про надання дозволу на приватизацію квартири [ADDRESS]. До цієї заяви надала всі необхідні документи, а саме довідку № 54 від 05.09.2013р. про склад сімї, копію ордеру на житлове приміщення №130 від 28.11.2006р., довідку КП ДМБТІ [PERSON] обласної ради від 17.12.2012р. та довідку відділу Житлового господарства Уманської міської ради Черкаської області за №1255 від 29.11.2012р., у якій зазначено, що [PERSON] не приймала участь у приватизації державного житлового фонду та немає у власності будь-якого житлового приміщення (а.с. № 38-39, 40-41, 224, 225 т. № 1). Відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно вимог ч.1\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд. Відповідями [PERSON] державного аграрного університету від 17.01.2013р. та від 01.10.2013р. позивачці було двічі відмовлено у приватизації житла з тих підстав, що ДДАУ не надано дозволу відповідного субєкту управління майном, а саме Міністерством аграрної політики України (а.с. № 42-43 т. № 2). Суд вважає таку відмову у видачі свідоцтва про право власності на житло незаконною та необґрунтованою, оскільки у своїх відповідях [PERSON] державний аграрний університет (стара назва) посилається на відповіді Міністерства аграрної політики України (стара назва) від 04.10.2007р. та 16.07.2009р. (а.с. № 63, 64 т. № 1). У своїх відмовах відповідач не врахував листа Міністерства аграрної політики України від 21.12.2009р. за №38-18-1-13/23716, в якому зазначено, що вирішення питання про приватизацію квартири може бути прийнято після прийняття остаточного рішення судами (а.с. № 222 т. № 1). В цих відповідях, Міністерство аграрної політики України посилається на те, що спірна квартира є службовим приміщенням, однак, це спростовується рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2012р. та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012р. по справі №22-ц/490/11087/12 (які винесені пізніше, ніж 2009р., крім того винесені по результатам розгляду спору між сторонами з цього питання), якими встановлено, що [ADDRESS] не є службовим приміщенням, а ордер виданий не на час роботи в університеті, а безстроково, тобто сім,я [PERSON] має законне право вимагати надання згоди на приватизацію спірної квартири. З цих підстав, не приймаються до уваги посилання заступника Міністра аграрної політики України [PERSON] на ст. 118 та ст. 124 ЖК України, висловлені у листі від 21.12.2009р. (а.с. № 222 т. № 1). Крім того, поза увагою не можна залишати той факт, що спірна квартира перебуває на балансі [PERSON] державного аграрно-економічного університету (після реорганізації, що відбулася 21.01.2014р. за наказом профільного міністерства), який у свою чергу є самостійною юридичною особою, а згідно з п. 3.6. Статуту ДДАЕУ може самостійно розпоряджатися своїм майном за погодженням з Міністерством освіти та науки України (а.с. № 67, 84-108 т. № 1). Крім того, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] раніше знаходилася на балансі ДДАУ, а зараз знаходиться на балансі ДДАЕУ. Згідно листа Міністерства освіти та науки України від 07.04.2014р. процедура передачі майнового комплексу з ДДАУ до ДДАЕУ триває, документи знаходяться на розгляді в профільному міністерстві (а.с. № 109-113, 114-115, 116 т. № 1). Між тим, з листа Фонду державного майна України від 16.02.2015р. на запит суду від 29.01.2015р. вбачається, що за даними, що були подану ФДМУ Міністерством освіти і науки України, в Реєстрі обліковується окреме нерухоме майно та спірна квартира перебуває на балансі [PERSON] державного аграрно-економічного університету (код за ЄДРПОУ: 00493675) (а.с. № 69-70 т. 2). Отже, ця інформація надається станом на 16.02.2015р., а виходить після реорганізації учбового закладу та перепідпорядкування його іншому міністерству (а.с. № 75 т. № 1, а.с. № 49-50 т. № 2). З огляду та цю інформацію, суд не може положити в основу рішення відповідь Міністерства освіти та науки України від 07.04.2014р. про те, що процедура передачі майнового комплексу з ДДАУ до ДДАЕУ триває та документи знаходяться на розгляді в профільному міністерстві (а.с. № 116 т. № 1). Крім того, листами Міністерства освіти та науки України від 12.11.2014р. та 19.01.2015р. також підтверджується той факт, що спірна квартира знаходиться на балансі [PERSON] державного аграрно-економічного університету (а.с. № 32, 61 т. №2). Не заперечувала й обставин того, що спірна квартира знаходиться на балансі учбового закладу і представник ДДАЕУ в судовому засіданні 26.11.2015р. Судом також встановлено, що позивачка зверталася до управління житлового господарства [PERSON] міської ради та отримала відповідь від 20.12.2012р. за №3/14-1800, в якій зазначено, що з питань приватизації їй необхідно звертатися до [PERSON] державного аграрного університету,оскільки приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, в повному господарчому віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний фонд (а.с. № 45 т. № 1). Згідно відповіді управління житлового господарства [PERSON] міської ради від 04.06.2014р. [PERSON] державний аграрний університет жодного разу не звертався до [PERSON] міської ради з приводу передачі кв. №145 у житловому буд. № 33 по пр. Героїв у комунальну власність територіальної громади м. Дніпропетровська (а.с. № 130, 145 т.№ 1). Відповідно до заяви Міністерства освіти і науки України від 17.07.2014р., наказом Міністерства освіти і науки України від 06.08.2013р. за №1084 «Про передачу [PERSON] державного аграрного університету до сфери управління Міністерства освіти і науки» актом приймання-передачі від 25.01.2014р. цілісний майновий комплекс [PERSON] аграрного університету Міністерства аграрної політики та продовольства України передано до сфери управління Міністерства освіти і науки, зокрема й квартиру № 145 по буд. № 33 пр.Героїв в м.Дніпропетровську (а.с. № 140, 142 т.№ 1). Інвентаризаційний опис за 2013р. включає і цю квартиру (а.с. № 115зв. т. № 1). Отже, з цього листа вбачається, що станом на 16.07.2014р. документів, визначених законодавством, для розгляду зазначеного питання до міністерства не надходило. З огляду на це, суд критично оцінює заперечення [PERSON] державного аграрно-економічного університету відносно того, що це Міністерство освіти і науки України не дає їм дозволу на передачу спірної квартири у комунальну власність (оцінка відповіді цього міністерства від 24.11.2014р. буде дана пізніше а.с. № 31, 32 т. № 2). Так, відповідно до листів Міністерства аграрної політики України (це профільне міністерство станом на 2004р.) на імя ректора [PERSON] державного університету [PERSON] від 09.06.2004р. та 22.11.2004р., Міністерство аграрної політики України не заперечувало проти придбання університетом двох трьохкімнатних квартир за рахунок спеціального фонду для запрошення на роботу докторів наук та професорів (а.с. № 102, 101 т.№ 2 ). Протоколом № 6 спільного засідання профспілки та ректорату [PERSON] державного аграрного університету від 06.09.2006р. було ухвалено клопотати перед виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради про закріплення квартири за співробітником агроуніверситету [PERSON] [ADDRESS], житлова площа 41,1 кв.м, загальна площа 76,7 кв.м на склад сімї з 2 осіб, у тому числі дружини [PERSON] (а.с. № 98 т. № 2). Позивачка неодноразово намагалася вирішити питання мировим шляхом, а саме зверталася до Міністерства освіти та науки України, [PERSON] аграрного університету, [PERSON] аграрно-економічного університету, Фонду державного майна України, управління житлового господарства [PERSON] міської ради з проханням передати їй квартиру у приватну власність або передати квартиру до комунальної власності, між тим результатів не було (а.с. № 45, 65, 66, 224-226 т. № 1, а.с. № 30, 32 т. № 2 ). У відповіді на заяви позивачки Міністерство освіти та науки України від 30.10.2014р. повідомило, що враховуючи наявність на сьогоднішній день судової справи в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська з питання передачі квартири у приватну власність, прийняття будь-яких рішень щодо зазначеного державного майна вирішити неможливо до прийняття судом остаточного рішення по справі (а.с. № 32 т. № 2 ). У відповіді на лист позивачки від 30.10.2014р. Фонд державного майна України листом від 13.11.2014р. повідомив, що уповноваженим органом управління Державного аграрно-економічного університету є Міністерство освіти і науки України (а.с. № 30 т. № 2). Згідно відповіді Департаменту корпоративних прав та правового забезпечення [PERSON] міської ради від 21.07.2014р. у разі звернення органу, уповноваженого управляти державним майном щодо ініціювання передачі до комунальної власності зазначеного обєкту державного житлового фонду, виконавчими органами міської ради будуть вжиті відповідні заходи (а.с. № 145 т. № 1). Не дали результатів і звернення самого учбового закладу протягом 2006-2007р.р. до міського голови Дніпропетровська (про прийняття на баланс) та Міністерства аграрної політики України (про передачу у комунальну власність спірної квартири) (а.с. № 124, 125 т. № 2). Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно №29992286, [ADDRESS] значиться за [PERSON] державним аграрним університетом і перебуває у державній власності (а.с. № 21 т. № 2). Відповідно до ч.1\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд. Статтею 6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік обєктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких обєктів, приймають рішення щодо їх подальшого використання ї збереження. Передача обєктів права державної власності у комунальну власність здійснюється відповідно до Закону України «Про передачу обєктів права державної та комунальної власності». Посилання саме на цей закон є і у відповідях Міністерства освіти та науки України від 12.11.2014р. та від 19.01.2015р. на запит [PERSON] від 30.10.2014р. та на запит суду від 25.12.2014р. (а.с. № 32, 61 т. № 2). В останній відповіді профільне міністерство зазначає, що відповідно до Закону України «Про управління обєктами державної власності» саме Міністерство освіти та науки України наділено повноваженнями розглядати питання та надавати висновки щодо передачі обєктів державної власності в комунальну власність (а.с. № 61 т. № 2) . До речі, з урахуванням відповіді Міністерства освіти та науки України від 12.11.2014р. (більш пізня дата) суд критично оцінює відповідь цього ж міністерства від 24.04.2014р., де воно в категоричній формі визначило, що правових підстав для надання згоди на приватизацію спірної квартири немає (а.с. № 32, 31 т. №2). Як повідомило у своєму листі на імя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Міністерство освіти та науки України від 19.01.2015р., в Міністерстві освіти та науки України відсутній орган приватизації, який відповідає за передачу у приватну власність громадян житлового державного фонду, який перебуває в розпорядженні університету. Цілісний майновий комплекс [PERSON] аграрного державного університету передано із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України до сфери управління Міністерства освіти і науки актом приймання-передачі від 25.01.2014р. на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.06.2013р. № 485 «Деякі питання утворення [PERSON] державного аграрно-економічного університету» (а.с. № 61 т. № 2 ). Оскільки, орган приватизації і в університеті і в профільному міністерстві відсутні, то єдиним шляхом для передачі позивачці квартири у приватну власність є передача квартири до комунальної власності. Щодо заперечень проти позову з боку ДДАЕУ та Міністерства освіта та науки України в частині того, що спірна квартира куплена за рахунок бюджетних коштів, то вони спростовуються матеріалами справи, а саме з листів Міністерства аграрної політики України на імя ректора [PERSON] державного університету [PERSON] від 09.06.2004р. та 22.11.2004р. вбачається, що Міністерство аграрної політики України не заперечувало та дало дозвіл на придбання університетом за рахунок спеціального фонду (КБК-25010100 плата за послуги, що надаються бюджетними організаціями згідно з функціональними повноваженнями) трьохкімнатної квартири в межах суми 150 000грн. для запрошення на роботу доктора наук, професора (а.с. № 101, 102 т. № 2). З договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21.12.2004р.вбачається, що її купівля здійснена у межах цієї суми, а саме за 149 999грн.17коп. (а.с. № 12 т. № 1). З контракту, укладеного з [PERSON] 03.11.2004р., та наказу від 06.04.2004р. про прийняття його на роботу, вбачається те, що він є доктором технічних наук, професором (а.с. №11, 10 т. № 1). Листування с профільним на 2004р. міністерством, дати укладання контракту та договору купівлі-продажу збігаються у часі, науковий ступень [PERSON] той самий, отже у суду сумнівів, що Міністерство аграрної політики України дало згоду на придбання спірної квартири за рахунок спеціального фонду саме для доктора технічних наук, професора [PERSON], немає. Право позивачки на житло гарантовано ст.47 Конституцією України, а право на безоплатну приватизацію державного майна гарантовано законодавством України і її права порушені бути не можуть. У звязку із небажанням відповідачів виконувати свої обовязки житлові права [PERSON] грубо порушуються. Статтею 55 Конституції України передбачено право позивачки на звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коди розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Ці самі положення містить й п. 3 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013р. „Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ. Так, в постанові зазначено, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Відповідно до абз.2 п. 21 вищеназваної Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013р. ураховуючи положення ст. 1 ЦПК та ст.. 2 КАС, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органами державної влади та /або органом місцевого самоврядування (субєктом владних повноважень) як субєктом публічного права та субєктом приватного права фізичною особою, в якому управлінські дії субєкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь субєкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права. Пункт 24 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013р. містить положення про те, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного або приватного жилого фонду, тощо ...) . Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача субєкта владних повноважень. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання відповідачів вчинити певні дії (кожного у межах своєї компетенції) стосовно передачі [ADDRESS] у комунальну власність з подальшою передачею зазначеної квартири в приватну власність [PERSON] (шляхом приватизації), були розглянуті загальним судом в порядку ЦПК України в межах юрисдикції загальних судів. Отже, цим рішенням необхідно зобовязати відповідачів вчинити певні дії (кожного у межах своєї компетенції) стосовно передачі [ADDRESS] у комунальну власність з подальшою передачею зазначеної квартири в приватну власність [PERSON] Рішенням суду слід зобовязати [PERSON] державний аграрно-економічний університет розглянути заяву [PERSON] по передачі [ADDRESS], яка складається з 3-х житлових кімнат загальною площею 76,7 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м. у комунальну власність. [PERSON] державний аграрно-економічний університет також рішенням суду слід зобовязати звернутися до Міністерства освіти і науки України з клопотанням про надання згоди на передачу цієї квартири. А Міністерство освіти і науки України рішенням суду слід зобовязати розглянути питання щодо надання згоди на передачу квартири №145 в буд.№ 33 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську у комунальну власність територіальної громади м.Дніпропетровська. Згідно з п.16 Положення про порядок передачі обєктів права державної власності в комунальну власність територіальної громади міста, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради 24 скликання за №36/4 від 06.11.2002р. «Про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність Територіальної громади міста», окремі квартири, придбані міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, державними органами, які відповідно до законодавства здійснюють функції з управлінням державним майном, приймаються у комунальну власність територіальної громади міста за рішенням виконкому міської ради та передаються на баланс відповідним житлово-експлуатаційним підприємствам міста, які обслуговують житлові будинки, де розташовані ці квартири. Отже, цим рішенням суду слід зобовязати [PERSON] аграрно-економічний університет, Міністерство освіти і науки України звернутися з офіційним листом на ім'я міського голови з пропозицією про передачу [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади міста, яку займає [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру № 130 серія Д від 28.11.2006р. При розгляді цієї справи суд не дає правової оцінки рішенню виконкому [PERSON] міської ради від 30.04.2015р. № 273 «Про прийняття квартири № 145 за адресою: просп.Героїв, 33, придбаної ДДАУ у комунальну власність територіальної громади міста», прийнятого заявою [PERSON] від 23.12.2014р., оскільки за зверненням ДДАЕУ на імя в.о. міського голови [PERSON] листом від 12.06.2015р., це рішення було визнано таким, що втратило чинність рішенням виконкому [PERSON] міської ради від 22.10.2015р. № 700 (а.с. № 121, 145, 206, 162-163 т. №2). Саме ці обставини, на думку суду, призвели до того, що реєстраційна служба відмовила [PERSON] в державній реєстрації права комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпропетровська 11.11.2015р. (а.с. № 153-154, 155, 192, 193, 194, 214-216 т. № 2). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, та приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог [PERSON], суд вважає, що понесені нею судові витрати по сплаті судового збору при подачу позову та при подачі 6 (шести) заяв про забезпечення доказів (позову) по кожній 121 грн. 80коп. в загальному розмірі 974грн. 40коп. (243 грн. 60коп.+ 730грн.80 коп. = 974грн.40коп.) слід стягнуті з відповідачів [PERSON] державного аграрно-економічного університету Міністерства освіти та науки України та Міністерства освіти та науки України по 487 грн. 20коп. з кожного (а.с. № 1, 77, 122 т. № 1, а.с. № 2, 9, 23, 84 т. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved