Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

22.04.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю та розподіл особових рахунків до [PERSON] 03.05.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвали про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. 07.08.2019 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначеного справу до судового розгляду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що він є власником Ѕ квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 15.02.2003 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Гогіною І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 11-232, зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 6589 21.08.2007 року. Власником іншої Ѕ квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. від 19.05.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1026, зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 6589 22.05.2009 року. За даними технічного паспорту, який був наявним на час отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення договору дарування, квартира [ADDRESS] загальною площею 45, 00 кв.м. складалася з двох житлових кімнат, житлова площа 29 кв.м., у тому числі, 1-ша кімната - 14, 9 кв.м., 2-га кімната - 14, 1 кв.м., кухня - 8, 2 кв.м., вбиральня - 0, 9 кв.м., ванна кімната - 1, 9 кв.м., коридор - 4, 4 кв.м. [PERSON] є його рідним племінником та сином рідного брата [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , вони з братом протягом 13 років разом проживали у спірній квартирі, будь-яких суперечок щодо порядку користування квартирою не виникало. Він займав кімнату площею 14, 1 кв.м., а брат площею 14, 9 кв.м. з балконом. Після смерті брата, у нього склалися конфліктні відносини з сином померлого брата та його рідним племінником [PERSON] , оскільки останній чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, заселяє невідомих людей, псує його речі. В той же час, [PERSON] у спірній квартирі не проживає та ніколи не проживав. Без його відома та дозволу, [PERSON] зруйнував міжкімнатну стіну та замовив новий технічний паспорт на зазначену квартиру, який було виготовлено КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 29.01.2018 року. 13.03.2018 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про відмову у задоволенні його позовних вимог до [PERSON] , КП «ЖЕО Голосіївського району» про визначення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особових рахунків з тих підстав, що спірна квартира [ADDRESS] складається з однієї житлової кімнати площею 29, 4 кв.м., що підтверджено копією технічного паспорту складеного 26.01.2018 року та довідкою про показники об`єкту нерухомості від 29.01.2018 року, виготовлених КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». У зв`язку із зазначеним вище, він змушений був власними силами та за власні кошти відновити зруйновану міжкімнатну стіну та замовити новий технічний паспорт. Так, за даними технічного паспорта виготовленого ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 30.10.2018 року, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 29, 00 кв.м., у тому числі, 1-ша кімната - 14, 9 кв.м., 2-га кімната - 14, 1 кв.м., кухня - 8, 2 кв.м., вбиральня - 0, 9 кв.м., ванна кімната - 1, 9 кв.м., коридор - 4, 4 кв.м. Зазначив, що поновлення технічного паспорту та зміна технічного стану квартири є ново виявленоюобставиною, у зв`язку з якою він змушений знову звернутися до суду. Посилався також на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року, яким задоволено його позов до [PERSON] про відшкодування вартості на відновлення зруйнованої стіни у розмірі 15 000, 00 грн. Просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у його користування виділити житлову кімнату площею 14, 0 кв.м.; у користування [PERSON] - житлову кімнату площею 14, 9 кв.м. та засклений балкон площею 0, 6 кв.м.; у загальному користуванні залишити - кухню площею 8, 2 кв.м., вбиральню площею 0, 9 кв.м., ванну кімнату площею 1, 9 кв.м., коридор площею 4, 4 кв.м. та зобов`язати КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача в черговий раз направив на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню судом, оскільки останній жодного разу не з`являвся в судові засіданні, надсилаючи клопотання про їх відкладення, що є порушенням принципу розумності строків розгляду справи. Третя особа КП «ЖЕО-103 Голосіївського району», явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником Ѕ квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 15.02.2003 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Гогіною І.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 11-232, зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 6589 21.08.2007 року (а.с. 11, 12). Власником іншої Ѕ квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. від 19.05.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1026, зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим № 6589 22.05.2009 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] зазначає, що за даними технічного паспорту, який був наявним на час отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та оформлення договору дарування, квартира [ADDRESS] загальною площею 45, 00 кв.м. складалася з двох житлових кімнат, житлова площа 29 кв.м., у тому числі, 1-ша кімната - 14, 9 кв.м., 2-га кімната - 14, 1 кв.м., кухня - 8, 2 кв.м., вбиральня - 0, 9 кв.м., ванна кімната - 1, 9 кв.м., коридор - 4, 4 кв.м. [PERSON] є його рідним племінником та сином рідного брата [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] , вони з братом протягом 13 років разом проживали у спірній квартирі, будь-яких суперечок щодо порядку користування квартирою не виникало. Він займав кімнату площею 14, 1 кв.м., а брат площею 14, 9 кв.м. з балконом. Після смерті брата, у нього склалися конфліктні відносини з сином померлого брата та його рідним племінником [PERSON] , оскільки останній чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, заселяє невідомих людей, псує його речі. В той же час, [PERSON] у спірній квартирі не проживає та ніколи не проживав. Без його відома та дозволу, [PERSON] зруйнував міжкімнатну стіну та замовив новий технічний паспорт на зазначену квартиру, який було виготовлено КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 29.01.2018 року. Як видно зі змісту рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року, судом задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування вартості на відновлення зруйнованої стіни у розмірі 15 000, 00 грн. За даними технічного паспорта виготовленого ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 30.10.2018 року на замовлення [PERSON] , квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 29, 00 кв.м., у тому числі, 1-ша кімната - 14, 9 кв.м., 2-га кімната - 14, 1 кв.м., кухня - 8, 2 кв.м., вбиральня - 0, 9 кв.м., ванна кімната - 1, 9 кв.м., коридор - 4, 4 кв.м. (а.с. 9-10). [PERSON] просить суд встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: у його користування виділити житлову кімнату площею 14, 0 кв.м.; у користування [PERSON] - житлову кімнату площею 14, 9 кв.м. та засклений балкон площею 0, 6 кв.м.; у загальному користуванні залишити - кухню площею 8, 2 кв.м., вбиральню площею 0, 9 кв.м., ванну кімнату площею 1, 9 кв.м., коридор площею 4, 4 кв.м. та зобов`язати КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій) відповідно до встановленого порядку користування квартирою. Як видно з плану квартири, який міститься в технічному паспорті виготовленому ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 30.10.2018 року, кімната № 1 площею 14, 9 кв.м., яку позивач просить виділити у користування відповідача є прохідною, кімната № 2 площею 14, 1 кв.м., яку [PERSON] просить виділити у його користування - ізольованою. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця норма закону свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 17.02.2016 року в справі № 6-1500цс15. Відповідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи, що позивач та відповідач є власниками по Ѕ частки квартири, належна їм частка квартири складає по 14,5 кв. м. житлової площі. При цьому позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 14, 1 кв.м., яка є ізольованою, а відповідачу - кімнату площею 14, 9 кв. м., яка є прохідною Отже, кімнати не відповідають ідеальним часткам сторін, як власників спільної часткової власності. Крім того, кімнатою відповідача, відповідно до позовних вимог, яка є прохідною до відокремленої житлової кімнати, буде також користуватись позивач, що унеможливлює визначення окремого порядку користування житлом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. ст. 63, 155 Житлового кодексу УРСР, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо); жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа КП «ЖЕК-103 Голосіївського району» про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, не підлягають задоволенню судом. Позовні вимоги у частині розподілу особових рахунків є похідними від основних вимог про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, а відтак задоволенню також не підлягають. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням відмови у задоволенні позову та звільнення позивача від сплати судового збору до ухвалення судом рішення, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved