Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

23.10.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жуківської сільської ради, [PERSON] районної державної адміністрації, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що в 1966 році померла його мати [PERSON] яка за життя була власником земельного паю на території Жуківської сільської ради. Спадщину після ї смерті прийняв батько позивача [PERSON], однак право власності на вказану земельну ділянку у встановленому законом порядку не набув. Після смерті батька відкрилась спадщина на майно у вигляді вказаної земельної ділянки. Бажаючи прийняти спадщину після його смерті позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі сертифіката про право на спадщину на вказану земельну ділянку йому було відмовлено в звязку з відсутністю на неї правовстановлюючих документів. З цих підстав [PERSON] звернувся до суду та просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2,58 га, розташовану на території Жуківської сільської ради. Ухвалою суду від 13.02.2019 за клопотанням позивача неналежного відповідача Жуківську сільську раду Славутського району замінено на належного відповідача - [PERSON] сільську раду Славутського району. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації також не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В поданому суду поясненні вказує, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ №035095 від 16.08.1996, [PERSON] померла 16.08.1996 в с. Жуків Славутського району, про що зроблено актовий запис №7 (а.с.5). За даними копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ХМ №0017 від 15.11.1995, за життя [PERSON] була власником земельної ділянки, призначеної для виробництва товарної сільськогосподарської продукції, яка розташована на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області (а.с. 122). Вищевказаний факт також підтверджується довідкою [PERSON] районного відділу земельних ресурсів від 20.11.2008 №25-11/521, в якій також зазначено про те, що сертифікат про право власності на вищевказану земельну ділянку було втрачено та визнано недійсним (а.с.9). Після смерті [PERSON] в управління спадком майном вступив її чоловік [PERSON] (підтверджується копією свідоцтва про одруження від 03.08.1958 серії ІІ ЯР №514719, виданого Жуківською сільською радою Славутського району, а.с.7), про що зазначено в довідці Жуківської сільської ради від 01.10.2018 №326 (а.с.8) В подальшому згідно даних свідоцтва про смерть від 16.10.2004 серії І БВ №244873, виданого Жуківської сільською радою, [PERSON] помер 15.10.2004 в с. Жуків (а.с.6). Відповідно до даних спадкової справи №887/2008, заведеної після його смерті [PERSON] все належне йому на час смерті майно в рівних частках по 1/3 заповів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.58), однак заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька подав нотаріусу лише позивач, а [PERSON] помер 09.11.2004 (підтверджується даними копії свідоцтва про смерть від 09.11.2004 серії І ТП №258890, а.с.57). Як вбачається з відповіді нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] від 17.12.2018 №1388/01-16 спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (а.с.81). Таким чином єдиним спадкоємцем спірної земельної ділянки після смерті батька [PERSON] є позивач. Однак згідно відповіді нотаріуса від 03.07.2018 року №787/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю на неї правовстановлюючих документів (а.с.4). Надаючи правову оцінку відносинам, що слались, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1225\~ЦКУ право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач не має змоги отримати правовстановлюючі документ на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на зазначену вище земельну ділянку, розташовану на території Жуківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, підлягають задоволенню в повному обсязі. Клопотання представника третьої особи про відмову [PERSON] в задоволенні позову в звязку з пропуском позовної давності суд не бере до уваги з наступних підстав. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами першою, пятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.1270 ЦКУ право на прийняття спадщини спадкоємцем є строковим та становить шість місяців з часу відкриття спадщини. Як вбачається\~з довідки\~Жуківської сільської\~ради від 26.12.2017 року та поданої нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] вступив в управління спадковим майном, тобто прийняв спадщину у встановлений законом строк. Разом з тим строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено, в звязку з чим позовна давність до наведених правовідносин не застосовується, відтак підстави для задоволення клопотання відсутні.

Outcome: approved