Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

23 серпня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки або 25% з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 3500 грн., починаючи з дня подання позову. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з 05 листопада 2005 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 вересня 2008 року. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з нею та знаходиться на її утримані. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, але не регулярно, в зв`язку з чим просила стягнути з нього аліменти. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку доходу, щомісячно. Зазначила, що на даний час їх спільній з відповідачем дитини Георгію 13 років. Він відвідує спортивні гуртки, що потребує затрат. Відповідач надавав допомогу на утримання сина, однак ця допомога є нерегулярною. Про розмір доходів відповідача їй не відомо. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 4500 рн. щомісячно, пояснив, що не має постійного місця роботи, його дохід має мінливий характер. Заслухавши сторони, дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 18 вересня 2008 року /а.с. 9/. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] /а.с. 10/. [PERSON] , виходячи зі змісту позову та пояснень сторін в судовому засіданні, не приймає регулярної участі у матеріальному утримані неповнолітньої дитини. Таким чином, [PERSON] не виконує обов`язки щодо утримання свого неповнолітнього сина, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка зобов`язує батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст. 182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлює у 2019 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Отже, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 1 січня 2019 року становить - 1014 грн., з 1 липня - 1059 грн., з 1 грудня - 1109 грн. Даних про те, що відповідач працює, та отримує регулярний дохід, що б давало підстави стягувати з нього аліменти в частці від цього доходу, до суду не надано. За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання сина є правомірною, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню сина до його повноліття, враховуючи інтереси останнього. Разом з тим, суду не надано даних про офіційне працевлаштування відповідача, а відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, зазначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць. Частиною 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Зважаючи на те, що позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору па підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial