Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

23.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У належній їй на праві приватної власності квартирі зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON] ще попереднім власником для отримання (продовження) реєстрації на тимчасове проживання в Україні. Фактично відповідач ніколи не проживав у квартирі. Оскільки відповідач, ніколи не проживав у спірній квартирі, не є її членом сім`ї, з останнім вона не мала будь-яких домовленостей щодо його реєстрації, а знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не бажає, чим прорушує її права власника. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належною їй на праві приватної власності квартирою [ADDRESS] та зняти з реєстрації. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду клопотання про розгляд справи за її ж відсутності, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився , про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв`язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання». Третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація явку свого представника у судове засідання не забезпечила, відсутність останнього не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в заочному порядку, ухвливши заочне рішення на підставі даних матеріалів справи. Дослідивши матріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено договором дарування, від 13 листопада 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за №756 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бонтлаб О.В. (а.с. 4,5). У квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивачки [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Звертаючись до суду, з позовом позивачка стверджує, що відповідач з моменту реєстрації його проживання у належному їй на праві власності житловому приміщенні не проживає без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несе. Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені: актом про непроживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] від 28.01.2019 року (а.с.35). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved