Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

21 січня 2021 року позивач\~ звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який успадкувала після смерті чоловіка. Згідно довідки про склад сім`ї у вказаному будинку проживає п`ятеро осіб: вона [PERSON] , її син [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , а також зареєстрований але не проживає [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2017 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, жодних родинних стосунків до неї він не має. На даний час місце проживання [PERSON] їй не відоме, більше трьох років останній не проживає та припинив користування житловим будинком в [ADDRESS] . Реєстрація відповідача в будинку порушує її права як власника, не дає можливості оформити в установленому порядку субсидію на оплату комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримувала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у\~судове засідання\~ не\~з`явився,\~не повідомивши\~суд про\~причину неявки, \~в порядку,\~ встановленому п.\~4.\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України,\~повідомлений про дату, час та\~місце проведення\~розгляду справи. Треті особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. Відповідно до\~ п.1\~ч.\~3\~ст.\~223\~ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Градизькою державною нотаріальною конторою 16 листопада 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1617, спадкоємцями житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці (а.с. 5). Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №104253680 від 18 листопада 2017 року, [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно довідки, виданої виконкомом Градизької селищної ради 11 листопада 2020 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , має слідуючий склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до письмових пояснень свідка [PERSON] , жителя [ADDRESS] , останній підтверджує факт не проживання [PERSON] протягом останніх трьох років за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положення\~статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмеження у його здійсненні. Як зазначено в ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 391 Цивільного кодексу України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, будучи власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , позбавлена права вільно розпоряджатись своєю власністю, через реєстрацію в ньому відповідача, яка фактично за вказаною протягом останніх трьох років адресою не проживає, не є членом її сім`ї, отже втратив право користування вказаним приміщенням, а тому позов є законним, обґрунтованим і підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги те, що позивача судом було звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved