Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

22.11.2016 року зявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, яку в подальшому уточнив та в якій вказує, що його дружина - [PERSON], [INFO], проживала в м. Кіровське Донецької області. Заявник вказує, що його дружина [INFO] року померла за вище вказаною адресою, тобто на території, яка визнана Верховною Радою України тимчасово окупованою. Заявник у заяві зазначив, що він звернувся до Бахмутського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про державну реєстрацію смерті [PERSON] Однак в реєстрації смерті йому було відмовлено з тих підстав, що наданий документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як вказано у заяві, встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання спадщини. Просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки селище шахти № 27 м. Сніжне Донецької області в день [INFO] року в місті Кіровське Донецької області. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заяву про встановлення факту смерті підтримав та просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Представник заінтересованої особи Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, від начальника відділу надійшло клопотання, в якому вона просить розглянути справу без участі представника та вказала, що у документах, наданих по справі, відсутні відомості щодо місця народження померлої, просила суд постановити рішення у відповідності до діючого законодавства. Представник заінтересованої особи Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання також не з'явилася, подала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти встановлення факту смерті [PERSON] та просила розглянути справу за її відсутності. Суд, заслухавши доводи та пояснення заявника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ч. 8, 9 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15, далі (Пленум), зазначено звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 4 Пленуму зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організації, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора. Таким чином, заявник [PERSON], який є чоловіком померлої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу на а. с. 7, є належним заявником по справі. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 2014 року [PERSON], [INFO], був взятий на облік до УПСЗН Бахмутської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою № [NUMBER] від 02.09.2016 року. (а. с. 6). Як встановлено судом, дружина заявника - [PERSON] померла [INFO] року в м. Кіровське Донецької області, причиною смерті є ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний коронаросклероз, що вбачається з лікарського свідоцтва про смерть від 20 січня 2016 року, довідки про причину смерті від 20 січня 2016 року, виданих «Кіровським відділенням Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я Донецької Народної Республіки», а також свідоцтвом про смерть від 21 січня 2016 року серії [NUMBER], виданого «Кіровським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». (а. с. 10-12). 06.09.2016 року заявник звернувся до Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для видачі свідоцтва про смерть, однак йому було відмовлено з тих підстав, що ним на підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується відмовою від 06.09.2016 року № 3026/3.2-06-131. (а. с. 8). Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ) виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Місто Кіровське Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями». З наданих заявником свідоцтва про поховання, накладної від 21.01.2016 року, фотознімків підтверджується, що дійсно [PERSON], [INFO], була похована на Кіровському міському кладовищі з датою смерті [INFO] року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона була кумою [PERSON], вказала, що остання померла [INFO] року та була похована на кладовищі в м. Кіровське Донецької області, її похованням займався чоловік, заявник по справі [PERSON] Як виняток суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупностісвідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданого «Кіровським міським відділом запису актів цивільного стану Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки». Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту знайшла своє підтвердження, а тому, підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved