Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

22.07.2015 року до Іллічівського міського суду Одеської області з зазначеним позовом звернулись [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.3-7). 29.03.2016 року позивачі уточнили свої позовні вимоги (т.2 а.с.49-54). Позивачі просять суд: 1.Визнати договір поруки № 278-02-5, укладений 05.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] припиненим з 19.03.2015 року у звязку з його повним виконанням; 2.Визнати договір поруки № 279-02-5, укладений 05.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] припиненим з 19.03.2015 року у звязку з його повним виконанням; 3.Визнати договір поруки № 280-02-5, укладений 05.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] припиненим з 19.03.2015 року у звязку з його повним виконанням; 4.Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Банк «[PERSON] Русь» повернути [PERSON] належні йому правовстановлюючі документи, а саме: -Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (№.34769 від 03.12.2008 р.); -Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№34768 від 03.12.2008 р.); -Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Серія ЯГ №289237 від 21.03.2006 р.) -Копія рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради (2 екз.) №1255 від 27.11.2008 р. -Технічний паспорт на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (Інв. № 52.12 від 04.06.2013 р.) -Технічний паспорт на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Інв. № 4039 від 04.06.2013 р.) -Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№4474955 від 06.06.2013 р.) -Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78-Б (№4479642 від 06.06.2013 р.) -Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78 (№4475724 від 06.06.2013 р.) 5.Стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 23.11.2015 року залучено до участі у справі [PERSON] (мешкає за адресою: 02002 [ADDRESS]) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача та Приватне підприємство «ПРОГРЕСФАРМ» (адреса: 67668, Одеська область, Біляївський район, село Великий Дальник, вул.Південна, 59, ЄДРПОУ 33137689), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (т.1 а.с.124-125). Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідачем заперечується факт виконання вказаних договорів поруки в повному обсязі 19 березня 2015 року. 05 лютого 2015 року між Публічним акціонерне товариство «Банк «[PERSON] Русь» в особі Заступника Голови Правління керуючого Черноморською філією ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] укладено договір поруки № 278-02-5. Відповідно до п.2.1. договору [PERSON] зобовязується солідарно та в обсязі 185 839, 42 доларів США відповідати перед Банком за виконання кредитних зобовязань ПП «Прогресфарм». Аналогічний договір поруки між тими самими сторонами було укладено 05 лютого 2015 року за № 279-02-5 на суму 166\~000 доларів США. Аналогічний договір поруки між Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] Русь» в особі Заступника Голови Правління керуючого Черноморською філією ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] 05 лютого 2015 року за № 280-02-5 на суму 415 613, 64 доларів США. В описаних вище договорах в п.3.1.1. зазначено, що у випадку невиконання Боржником (ПП «Прогресфарм») зобов?язань за Кредитним договором у встановлені строки, Кредитор ([PERSON]) надсилає поручителю повідомлення з вимогою про виконання забезпеченого порукою зобов?язання Боржника за Кредитним договором. 13.02.2015 року Публічним акціонерним товариством «Банк «[PERSON] Русь» позивачам надіслано повідомлення про те, що з 10 лютого 2015 року ПП «Прогресфарм» не виконуються умови кредитного договору в частині сплати основного боргу. З клопотанням погасити заборгованість до позивачів також звернулось ПП «Прогресфарм». Крім того, ПП «Прогресфарм» у зв'язку з виниклим тяжким фінансовим станом та з метою недопущення заборгованості просило погасити наявну кредитну заборгованість за кредитними договорами в розмірі договорів поруки. 19.03.2015 року з рахунків позивачів було списано грошові кошти в загальному розмірі 767453,06 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм», що підтверджується виписками по рахунках, меморіальними ордерами. Листами №3029/16, №3030/16 від 20.04.2015 року Відповідач повідомив позивачів про визнання нікчемними правочинів зі списання коштів з їх рахунків на підставі меморіальних ордерів №9541, № 9536, №9537, №9538, №9539, №9542 ,№9535 від 19.03.2015 року згідно договорів поруки. При цьому жодних обґрунтованих підстав, з яких причин такі правочини визнано нікчемними, в повідомленні не наведено. Тобто правочини зі списання грошових коштів визнано нікчемними без жодних законних підстав та обґрунтувань. Позивачі вважають, що ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» правомірно списав суми зазначені у договорах поруки в рахунок погашення кредиту, оскільки позивачами - поручителями за кредитними договорами досягнута відповідна домовленість з боржником. ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» не мав права відмовити у здійснені вказаних правочинів також у звязку з тим, що відповідно до ч.1ст.558 ЦК України виконання обовязку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобовязання не випливає обовязок боржника виконати зобовязання особисто. У цьому разі кредитор зобовязаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Позивачі 18.03.2016 року отримали з ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» листи за вих. № 1676/16 та 1979/16 про те, що правочини зі списання грошових коштів визнано правомірними з врахуванням прийнятого судом рішення по справі № 815/5730/15. При цьому [PERSON] та [PERSON] досі залишаються в статусі поручителів, в той час як порука ними виконана в повному обсязі ще 19.03.2015 року. За таких обставин позивачі вважають, що укладені договори поручительства є припиненими з 19.03.2015 року у звязку з їх повним виконанням. Крім того, під час укладення кредитних договорів між Відповідачем та ПП «Прогресфарм» [PERSON] виступив в якості майнового поручителя. При цьому [PERSON] вимагав надання в тимчасове зберігання правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на майно [PERSON], а саме такі документи: - Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (№34769 від 03.12.2008 р.); - Свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№34768 від 03.12.2008 р.); - Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Серія ЯГ №289237 від 21.03.2006 р.) - Копія рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради (2 екз.) №1255 від 27.11.2008 р. - Технічний паспорт на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (Інв. № 5212 від 04.06.2013 р.) - Технічний паспорт на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Інв. № 4039 від 04.06.2013 р.) - Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№4474955 від 06.06.2013 р.) - Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78-Б (№4479642 від 06.06.2013 р.) - Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78 (№4475724 від 06.06.2013 р.). Жодних правових підстав для утримання цих документів Банком законодавством України не передбачено,а тому [PERSON] вважає, що заявлена позовна вимога має бути задоволена. В судовому засіданні представник позивачів підтримала вимоги позову, просила їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти вимог позивачів, вважає, що грошові кошти з рахунків позивачів по договорам поруки були списані фактично під час дії тимчасової адміністрації тобто 20.03.2015 року, а тому є нікчемними в силу закону. Крім того представник відповідача вважає, що має всі законні підстави утримувати правовстановлюючі документи, так як позивачем самостійно передано документи в [PERSON], а жодним документом не визначено обовязок Банку повертати ці документи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне підприємство «Прогресфарм» в судові засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на боці відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що [PERSON] придбала право вимоги у ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» по кредитним договорам ПП «Прогресфарм», за якими позивачі є поручителями. При цьому [PERSON] вважає, що списані кошти з рахунків позивачів на виконання договорів поруки є нікчемними, так як право вимоги в тому числі й на списану суму було нею придбано у Банку, а тому [PERSON] не міг зарахувати таке списання на користь погашення зобовязань боржника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позові вимоги позивачів мають бути задоволені частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 26.09.2012 року укладений кредитний договір №1322-02-1 між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та ПП «Прогресфарм» (т.1 а.с.182). 14.03.2013 року укладений кредитний договір №393-02-1 між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та ПП «Прогресфарм» (т.1 а.с.182). 05.02.2015 року між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та позивачем [PERSON] укладено договори поруки №278-02-5, №279-02-5, відповідно до п.2.1 яких [PERSON] зобовязується відповідати перед Банком за виконання зобовязань ПП «Прогресфарм» солідарно та в обсязі 185839, 42 доларів США за Кредитним договором № 1322-02-1, солідарно та в обсязі 166000,00 доларів США за Кредитним договором № 393-02-1 (т.1 а.с.10-19). 05.02.2015 року між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та позивачем [PERSON] укладено договір поруки №280-02-5, відповідно до п.2.1 якого [PERSON] зобовязується відповідати перед Банком за виконання зобовязань ПП «Прогресфарм» солідарно та в обсязі 415613,64 доларів США за Кредитним договором № 1322-02-1 (т.1 а.с.20-24). 19.03.2015 року з рахунків позивачів було списано грошові кошти в загальному розмірі 767453,06 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм», що підтверджується виписками по рахунках, меморіальними ордерами. Сума списаних коштів є такою в своїй сукупності, що відповідає загальній складовій сумі по вказаним договорам поруки (т.1 а.с.31-39). Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Судом встановлено, що 13.02.2015 року Банком (ПАТ «Банк «[PERSON] Русь») направлені позивачам листи, згідно з якими вони повідомлені про невиконання ПП «Прогресфарм» умов кредитних договорів та запропоновано ліквідувати прострочену заборгованість Позичальника перед Банком у сумі 50283,56 дол. США (т.1 а.с.25-30). Листами №3029/16, №3030/16 від 20.04.2015 року відповідач повідомив позивачів про визнання нікчемними правочинів зі списання коштів з їх рахунків на підставі меморіальних ордерів №9541, № 9536, №9537, №9538, №9539, №9542 ,№9535 від 19.03.2015 року згідно договорів поруки. Крім того, даними листами повідомлено, що грошові суми повернуто позивачам на їх рахунки (т.1 а.с.40-51). Постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5730/15 за позовом [PERSON] та [PERSON] до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] щодо визнання нікчемними правочинів зі списання на підставі меморіальних ордерів №9541, №9536, №9537, №9538 від 19.03.2015 року грошових коштів у сумі 351839,42 дол. США з рахунків [PERSON] з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки № 278-02-5 від 05.02.2015 року; зі списання грошових коштів на підставі меморіальних ордерів №9539, №9542 ,№9535 від 19.03.2015 року у сумі 415613,64 дол. США з рахунків [PERSON] на рахунки з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки № 280-02-5 від 05.02.2015 року. Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.02.2016 року Постанова Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/5730/15 залишена без змін (т.1 а.с.155-160, т.2 а.с.9-12). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, судом встановлено, що 18.03.2016 року позивачі повідомлені листами (вих. № 1676/16, вих. № 1679/16) за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] про те, що списанні грошових коштів з рахунків позивачів 19.03.2015 року визнано правомірними, списання на підставі меморіальних ордерів №№ 9541, 9536, 9537, 9538, 9535, 9542, 9539 відображено в балансі ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» станом на дату списання коштів. Крім того, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] повідомлено, що згідно з приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» не має можливості проводити банківські операції повернення коштів на відповідні рахунки. Отже, ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» як відповідач визнав правомірними списання 19.03.2015 року грошових коштів за договорами поруки, укладені 05.02.2015 року між позивачами та ПАТ «Банк «[PERSON] Русь». Суд критично оцінює подані представником відповідача роздруківки з Банківської програми АРМ Бухгалтера, з яких вбачається, за твердженням представника відповідача, що списання грошових коштів з рахунків позивачів відбувалось саме 20.03.2015 року, а отже в період дії тимчасової адміністрації, виходячи з наступного: 19 березня 2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 190 Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «[PERSON] Русь» до категорії неплатоспроможних (т.3 а.с.24-25). На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19.03.2015 року прийнято рішення № 61 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ [PERSON] «[PERSON] Русь», згідно з яким з 20.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] (т.3 а.с.26-27). Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних № 116 від 15.06.15 року строк проведення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» продовжено до 19.07.2015 року включно (т.3 а.с.28). На підставі постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 р. № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року № 138, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «[PERSON] Русь». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 138 від 17.07.2015 року повноваження [PERSON] як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» припинено (т.3 а.с.29-30). Вирішуючи спір, суд враховує приписи статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, відповідно до положень вказаної статті, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах «Урядовий курєр» або «Голос України». Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Тобто, здійснення тимчасової адміністрації Фонд здійснює через уповноважену особу Фонду; рішення про призначення уповноваженої особи доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно; під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком. Системний аналіз наведених положень Закону, дає підстави трактувати вищевикладене так, що обовязок доведення до банку рішень про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Закон покладає саме на Фонд. Як встановлено судом, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» [PERSON] повідомлено Чорноморську філію ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» щодо змісту наказу № 1 «Про виконання обовязків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації» за допомогою електронного звязку 20.03.2015 року в 11:49 та зобовязано керівників ознайомити під підпис зміст наказу в строк до 17:00 20.03.2015 року. Однак, в даному наказі помилково здійснено посилання на рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 року № 127 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь». З метою усунення недоліку в нумерації наказу виконавчої дирекції на адресу Чорноморської філії ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» було направлено новий електронний лист 20.03.2015 року в 18:12 та додано сканований наказ № 1 вже із посиланням на наказ виконавчої дирекції № 61 (т.2 а.с.238, 241, 244, 247, т.3 а.с.33, 38, 42, 44, 46). Отже, суд доходить до висновку про те, що працівниками Чорноморської філії ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» не доведено до відома про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» до початку операційного дня 20.03.2015 року. Також судом береться до уваги наказ голови правління ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» № 65 від 17.03.2015 року «Про встановлення тимчасового режиму роботи в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь», згідно з яким встановлюється цілодобовий режим роботи з розрахунково-касового обслуговування клієнтів ПАТ «Банк «[PERSON] Русь», наказ діє до його відміни (т.3 а.с.35). Крім того, представником позивачів надано пояснення, які не спростовані відповідачем про те, що відповідно до регламенту проведення платежів в ПАТ «Банк «[PERSON] Русь», що діяв на момент списання грошових коштів позивачів, новий операційний день починається з 8-30 наступного дня. Як встановлено судом, позивачі надали ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» меморіальні ордери на виконання саме 19.03.2015 року (т.2 а.с.199-208). Відповідно до статті 22.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Приписами стаття 22.4 цього ж Закону визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Із наданих суду виписок по особовим рахункам позивачів від 29.04.2015 року суд вбачає, що датою проводки списання грошових коштів з особових рахунків позивачів в загальній сукупності 767453,06 доларів США є саме 19.03.2015 рік. Пунктом 5.3. Постанови Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» визначено, що Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них; аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; книги реєстрації відкритих рахунків; оборотно-сальдовий баланс; інші регістри відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку. Пункт 5.5. Постанови містить вимоги до форми особових рахунків. Так, особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Пункт 5.6. Постанови зазначає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналізуючи дані положення нормативно-правових актів, поданих доказів, суд доходить до висновку, що позивачами доведено факт списання на користь ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» грошових коштів в сукупній сумі 767453,06 доларів США з призначенням такого списання «на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно з договорами поруки від 05.02.2015 року» саме 19.03.2015 рік. Частиною 1 статті 559 Цивільного кодексу України встановлюється, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Судом проаналізовано надані представником третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на боці відповідача [PERSON] документи. Із змісту поданих документів, пояснень та заперечень представником третьої особи [PERSON] вбачається, що в результаті укладення договорів відступлення між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс», та договорів відступлення між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» та [PERSON], остання набула права вимоги на загальну суму 86 750 497,10 грн., відносно ПП «Прогресфарм» за Кредитним договором №1322-02-1 від 26 вересня 2012 року (та відповідними договорами забезпечення) та за Кредитним договором №393-02-1 від 14 березня 2013 року (та відповідними договорами забезпечення). Представником [PERSON] заявлено, що позивачами безпідставно надано доручення ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» щодо списання грошових коштів з їх рахунків на погашення заборгованості за кредитами ПП «Прогресфарм», а ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» безпідставно провела таке списання, так як на момент такого списання [PERSON] вже була новим кредитором по відношенню до ПП «Прогресфарм», в тому числі й сплатила попередньому кредитору суму коштів за переуступку права вимоги без врахування сум, які скерували зі своїх рахунків позивачі на користь ПАТ «Банк «[PERSON] Русь». Крім того, як видно з наданих представником третьої особи рішень судів, а саме Ухвали Апеляційного суду міста Києва по цивільній справі №760/12617/15-ц, якою переглянуте та залишено без змін Рішення Соломянського суду міста Києва від 08.09.2015 року «Про стягнення коштів», стягнуто грошові кошти в солідарному порядку з відповідачів, а саме: ПП «Прогресфарм», ТОВ «Деніс Фарма», медичної фірми «Вікторія ЛТД» (у вигляді ТОВ), ТОВ «Фармацевтична фірма «Лідер», [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором №393-02-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14 березня 2013 року, укладеним між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та ПП «Прогресфарм», у розмірі 51 407 465,38 грн. Позивач [PERSON] уклав лише два договори поруки №278-02-5 та № 279-02-5 від 05.02.2015 року із обмеженими сумами відповідальності в розмірах 166000 доларів США та 185839,42 доларів США відповідно. Частина 2 статті 554 Цивільного кодексу України визначає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Будь-яких інших договорів поруки між позивачами та ПАТ «[PERSON] Русь» за виконання зобовязань ПП «Прогресфарм» не укладалось. Посилання представника третьої особи в письмових поясненнях від 15.04.2015 року на те, що [PERSON] є солідарним поручителем на підставі договору іпотеки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу 06.06.2013 року за реєстровим № 2327, який укладений між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] є помилковим з огляду на те, що забезпечення виконання зобовязань іпотекою є видом майнової поруки, тобто особа, яка надає майно в обтяження, у випадку настання обставин, передбачених договором, відповідатиме виключно тим майном перед кредитором, яке було обтяжено для цілей виконання конкретного правочину. В статті 1 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобовязання іншої особи-боржника. Частина 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» приписує, що у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Третя особа помилково дійшла висновку про те, що позивач [PERSON] є солідарним фінансовим поручителем по зобовязанням, новим кредитором в яких, на думку [PERSON], виступає остання. Наряду з цим, [PERSON] має право звернутись до попереднього кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» або безпосередньо до ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» із вимогою перерахуванням на її користь грошових коштів, сплачених позивачами, так як наданими суду договорами переуступки права вимоги, що укладені між ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» 20.03.2015 року в п.1.5. заначено, що в разі, якщо під час або після укладення договору переуступки прав вимог Боржник (ПП «Прогресфарм») або третя особа здійснить оплату заборгованості на користь Первісного кредитора (ПАТ «Банк «[PERSON] Русь»), в такому випадку Первісний кредитор зобовязаний перерахувати отримані кошти Новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс») протягом 1 банківського дня. З огляду на викладене, суд не вбачає порушеного права [PERSON] списаними правочинами з рахунків позивачів. Що стосується вимоги позивача [PERSON] щодо зобовязання ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» повернути належні йому правовстановлюючі документи відповідно до вказаного вище переліку, суд вважає, що в цій позовній вимозі [PERSON] слід відмовити у даному провадження з таких підстав: Стаття 32 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. 2. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки. 3. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність. Судом встановлено, що передача оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (№34769 від 03.12.2008 р.), свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№34768 від 03.12.2008 р.), державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Серія ЯГ №289237 від 21.03.2006 р.), копії рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради (2 екз.) №1255 від 27.11.2008 р., технічного паспорту на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78-Б (Інв. № 5212 від 04.06.2013 р.), технічного паспорту на будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (Інв. № 4039 від 04.06.2013 р.), витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул. Одеська, буд. 78 (№4474955 від 06.06.2013 р.), витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78-Б (№4479642 від 06.06.2013 р.), витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку за адресою м. Іллічівськ, вул.Одеська, буд. 78 (№4475724 від 06.06.2013 р.) відбувалась під час укладання договору іпотеки, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу 06.06.2013 року за реєстровим № 2327, який укладений між ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» та [PERSON] При цьому в даному провадженні суд розглядає однорідні правовідносини між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Банк «[PERSON] Русь», які виникли із договорів поруки. При цьому [PERSON] окремо заявляється вимога, яка є відмінною від однорідної заявленої вимоги, та випливає з правовідносин, які грунтуються на укладеному договору іпотеки. При цьому другий позивач [PERSON] не є учасником таких правовідносин, що унеможливлює задоволення вимог [PERSON] При цьому суд розяснює, що позивач [PERSON]Л може звернути з окремим позовом до відповідача із дотриманням правил підсудності з вимогою щодо витребування означених документів. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та [PERSON] в частині визнання договорів поруки припиненими у звязку з їх повним виконанням обґрунтований, доведений та такий, що підлягає задоволенню, а в частині вимог щодо зобовязання ПАТ «Банк «[PERSON] Русь» повернути [PERSON] належні йому правовстановлюючі документи слід відмовити. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial