Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

22 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.08.2013 року Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї зазначила постійні сварки та непорозуміння з відповідачем, що призвели до втрати почуття взаємоповаги та розуміння і неможливості подальшого спільного життя Шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Крім того, вказує, що відповідач у добровільному порядку не виконує свого обовязку по утриманню дитини. У звязку з цим позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Ухвалою судді від 14 лютого 2018 року відкрите провадження у цивільній справі за вказаним позовом (а.с.22). 29 березня 2018 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті (а.с.32). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шульга» та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати (а.с.35). Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суду не повідомив, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 15 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 147 (а.с. 3). Від цього шлюбу подружжя має дитину [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає з позивачем (а.с.19, 20). На даний час сімя фактично розпалася, сторони проживають в різних населених пунктах, шлюбні відносини припинені з липня 2017 року. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем заявлено клопотання про залишення прізвища «Шульга», суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, у відповідності до ст.113 СК України, немає. Окрім того, судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоч відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України зобовязаний утримувати дитину та має таку можливість, оскільки є працездатним та має задовільний стан здоровя. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даної позовної вимоги та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше мінімальної суми, встановленої законодавством для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При здійсненні розподілу судових витрат між сторонами суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. Від сплати судового збору за позовну вимогу, щодо стягнення аліментів, позивач звільнений у відповідності до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до ч.ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позовні вимоги судом задоволені в повному обсязі, судовий збір сплачений при зверненні до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір у розмірі 704,80 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач був звільнений в силу закону, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved