Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

22 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 28 вересня 1996 року у Благовіщенській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №6. Позивач [PERSON] вказала, що за час сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що останній зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого почали виникати сварки. Намагання та зусилля позивача зберегти сім'ю ні до чого не привели. За таких обставин [PERSON] вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, надала судові відповідні пояснення. Крім того зазначила, що протягом 2012-2013 рр. вже двічі зверталася до суду із аналогічними позовами, які залишалися без розгляду за її заявами. При цьому відповідач вживав заходів для усунення причин, які слугували [PERSON] підставою для пред'явлення позовів, а саме, проходив курси лікування від алкоголізму. На даний час примирення між подружжям не відбулося, тому [PERSON] прохала суд її позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав за можливе збереження шлюбних відносин із позивачем [PERSON] за умови зміни її ставлення до нього. Незважаючи на те, що примирення між подружжям не відбулося, відповідач заперечував проти ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу, оскільки він любить своїх дітей, дбає про їх утримання та виховання. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, встановив наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] і [PERSON] зареєстровано 28 вересня 1996 року у Благовіщенській сільській раді Куйбишевського району Запорізької області, про що цього ж дня складено відповідний актовий запис №6 (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], і доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). З матеріалів справи та пояснень сторін випливає, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] і [PERSON] не склалися через зловживання останнім спиртними напоями, на ґрунті чого почали виникати сварки. З цих причин протягом 2012-2013 рр. [PERSON] двічі зверталася до суду із позовами до [PERSON] про розірвання шлюбу, які залишалися без розгляду. При цьому відповідач [PERSON] вживав заходів до припинення вживання спиртних напоїв, внаслідок чого відбувалося примирення між подружжям, і, як результат, [PERSON] подавала судові заяву про залишення позову без розгляду. На даний час у подружжя відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, втрачено почуття любові і поваги одне до одного. Хоча подружжя проживають разом, однак фактично припинили ведення спільного домашнього господарства. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не привели, у сімейних негараздах сторони взаємно звинувачують одне одного (а.с.26-29). Сторони зазначені обставини у справі не оспорювали, їх визнали, тому у відповідності до частини першої статті 61 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У наданий судом строк примирення подружжя не відбулося (а.с.15,16,22). Під час розгляду справи судом позивач [PERSON] так само не виявила бажання зберегти подружні відносини з відповідачем [PERSON]. Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання дітей між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлену сукупність обставин у справі суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. На переконання суду, заперечення відповідача [PERSON] проти позову не можуть змінити суті рішення, яке ухвалюється, оскільки стосуються його особистого відношення до власних неповнолітніх дітей, його ставлення до їх утримання та виховання. При цьому відповідач у судовому засіданні не привів вагомих аргументів на існування обставин, при яких подружжя могли б примиритися і зберегти свої відносини. Згідно положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON], як особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, під час розгляду справи порушила питання про відновлення свого дошлюбного прізвища «Хоменко» (а.с.2,5). Оскільки позов задоволено, суд в порядку статті 88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду (а.с.1).

Outcome: approved