Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

21.10.2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. За розпорядженням керівника апарату суду № 01-08/372 від 10.11.2017 проведено повторний автоматичний розподіл справи, справа передана на розгляд судді Харченко А.М. (а.с. 61). Ухвалою суду від 07.05.2018 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Харківську міську раду (а.с.84). Ухвалою суду від 04.09.2018 р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Харківська міська рада, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишено без розгляду в частині позовних вимог до [PERSON], виключено [PERSON] з числа відповідачів по справі. Залучено [PERSON] в якості третьої особи (а.с.126). 25.09.2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що основним наймачем двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] була його мати [PERSON], яка померла [INFO], і на яку на цей час відкритий особовий рахунок. Після її смерті в квартирі залишилися зареєстрованими позивач, його дочка [PERSON], син [PERSON], а також [PERSON] - його колишня дружина. З відповідачем [PERSON] уклали шлюб в 1982 р., а в 1987 р. вона була зареєстрована за вказаною адресою. На підставі рішення суду шлюб між подружжям розірваний в 1998 році. В 2006 році [PERSON] зібрала свої особисті речі, залишила житло за місцем реєстрації та мешкає за невідомою адресою. З того часу спірною квартирою як місцем проживання не цікавилася, плату за неї не вносила, її особистих речей в квартирі не має. Відповідач [PERSON] не мешкає в квартирі з 2014 року. Квартирою не цікавиться, плату за квартиру він не вносить. Позивач ніколи не перешкоджав відповідачам в проживанні в спірній квартирі, замки на вхідних дверях не міняли, з заявами про перешкоджання у проживанні в спірній квартирі відповідачі нікуди не зверталися. Позивач намагався знайти колишню дружину для самостійного зняття з реєстрації, але пошуки не мали позитивних результатів. Відповідач [PERSON], як відомо позивачу, знаходиться в цивільному шлюбі та мешкає за іншою адресою, яку нікому не повідомляє. Борг за житлово-комунальні послуги на цей час становить 30000 гривень, позивач вимушений протягом десяти років сплачувати комунальні послуги за відповідачів, має матеріальні труднощі (а.с. 132-134). В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Файзулаєва М.Х. підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене та просили позов задовольнити. Крім того, зазначили, що особовий рахунок оформлений до цього часу на померлу в 1997 році [PERSON], оскільки не можливо зібрати всіх зареєстрованих в спірній квартирі осіб та вирішити питання про переоформлення особового рахунку. Третя особа - Харківська міська рада направила суду пояснення, в яких в задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі (а.с. 95-102). Третя особа - [PERSON] направила суду заяву, в якій зазначила, що проти позову не заперечує, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно не мешкають за адресою: [ADDRESS] більше п'яти років. Справу просила розглядати за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, в тому числі через судове оголошення, причину своєї неявки не повідомили. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що спірна двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS], жилою площею 27,15 кв.м, загальною площею 44,80 кв.м, знаходиться у комунальній власності. Згідно з довідкою дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» від 02.06.2016, в спірній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON], його дружина - відповідач [PERSON], та їх діти - [PERSON], [PERSON] Особовий рахунок відкритий на ім'я [PERSON] (а.с.5). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (а.с. 138). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 14 травня 1998 року, що підтверджується копією Свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] показав, що в 2008 році пішла зі спірної квартири його дружина - відповідач [PERSON]. З того часу з колишнім чоловіком та дітьми вона не спілкується, її місцезнаходження не відоме. Потім пішов з квартири їх син - [PERSON], приблизно в 2014 році, з сім'єю він не спілкується, місце свого нинішнього проживання не повідомляє. Заборгованість за комунальні послуги вже становить 30000 гривень. Він намагався шукати відповідачів, але безрезультатно. Спірну квартиру отримала мати позивача в 1976 році, квартира не приватизована. Після смерті мами не можливо до цього часу переоформити особовий рахунок, оскільки існує заборгованість за житлово-комунальні послуги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з сім'єю [PERSON] знайома років 30, оскільки дружили мами свідка та позивача. Також свідок неодноразово бувала в квартирі [ADDRESS]. На цей час в квартирі мешкає [PERSON] з дочкою та внучкою. Свідку відомо, що дружина [PERSON] - [PERSON] подавала на розлучення, після цього пожила деякий час в квартирі та пішла. Він залишився з дочкою та сином. Як відомо свідку, [PERSON] любила спиртні напої та знайшла іншого чоловіка. В 2014 році пішов з дому син [PERSON], його місцезнаходження не відомо. Спірну квартиру колишня дружина та син [PERSON] залишили добровільно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з [PERSON] знайомі як сусіди. Мешкають в одному домі по [ADDRESS]. Крім того, в дружніх стосунках перебувають дочки свідка та [PERSON]. Колишню дружину [PERSON] - [PERSON] свідок не бачила вже років 10, а його сина - років 5. Про скандали в сім'ї свідку не відомо. Сім'я [PERSON] живе у двокімнатній квартирі, речей його колишньої дружина та сина там не має. Відповідно до ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за наймачем або членами його сім'ї протягом 6 місяців, а у разі відсутності з поважних причин цей строк може бути продовжений судом за заявою відсутнього. Однак, відповідачі з такою заявою до суду не звернулися. Ніяких доказів поважності причин їх відсутності на спірній житловій площі судом не встановлено. Перешкод в користуванні квартирою зі сторони позивача не встановлено, про що свідчать повідомлення Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Московського ВП ГУНП в Харківській області, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (а.с. 9, 10, 135, 136). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] відсутні в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратили право користування нею. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], загальною площею 44,80 кв.м.

Outcome: approved