Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], з даним позовом. В заяві вказала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Відповідач працездатний, працює, інших утриманців не має, але добровільно не бажає надавати допомогу дитині. Просить постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. 30 січня 2014 року [PERSON], звернувся до суду із зустрічним зазначеним вище позовом до [PERSON] Посилаючись на те, що остання залишила їх малолітню дитину матері, а сама виїхала за межі України на заробітки. Вважає, що після розірвання шлюбу, дитина повинна проживати з ним, оскільки мати дитини має намір знову виїхати на заробітки, а дитину знову залишить своїй матері. Він має всі необхідні умови для розвитку та проживання доньки. У судовому засіданні кожний з позивачів підтримали свій позов, зустрічний позов відповідач не визнав, проти його задоволення заперечував. Представник органу опіки та піклування щодо встановлення місця проживання дитини послався на розсуд суду. Прокурор вважає, що зустрічний позов батька дитини не підлягає задоволенню, оскільки донька сторін бажає проживати разом з матір'ю і це відповідає інтересам дитини. Заслухавши показання сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, Суд, прийшов до наступного. Судом встановленні такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується позивачами, що сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції, Миколаївської області, актовий запис № 20. (а.с.2).Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.4-5). В зв'язку з втратою один до одного почуття любові та поваги в сім'ї постійно виникали не порозуміння. З жовтня 2013 року сторони припинили подружні стосунки, не проживають однією сім'єю та живуть окремо один від одного в різних місцях, дитина проживає з матір'ю. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2014 року шлюб між сторонами розірваний.(а.с.62). Питання про участь у вихованні малолітньої доньки, вирішувався сторонами деякий час добровільно. Після від'їзду матері на заробітки за межі України, дитина проживала з бабцею матері. Відразу після цього батько забрав дитину до себе і донька почала проживати з ним. Однак, після повернення матері, дитина почала проживати разом з нею в квартирі [ADDRESS]. На підтвердження своїх позовних вимог сторони надали суду правовстановлючі документи на право власності на нерухоме майно, характеристики за місцем проживання, акти обстеження побутових умов. Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батькам, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом, що як мати дитини, так і її батько, люблять свою доньку, обоє бажають, щоб донька проживала саме з ними, умови для проживання дитини є в обох, сторони позитивно характеризуються. Доказів того, що хтось з них зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами та може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини, ніхто з них суду не надав. Однак за місцем проживання матері існують найкращі умови для організації життя та навчання дитини, вона більше цікавиться духовним розвитком та життям дочки. Між матір'ю і донькою склалися доброзичливі відносини та взаєморозуміння, де дитині комфортніше і спокійніше, де вона отримує любов і підтримку матері. Крім того дитина потребує жіночого догляду в регулярному та своєчасному харчуванні, дотримання правил гігієни, постійний нагляд. А навчальний заклад в який ходить дитина знаходиться не подалі від будинку в якому проживає дитина. Тоді як батько на утримані має ще неповнолітню доньку від другого шлюбу та дружину, які на теперішній час проживають разом з ним. Хоча він і має роботу, але офіційно не працевлаштований. Тоді як мати дитини має постійну роботу та стабільний заробіток. Зазначені обставини підтвердили в судді допитані в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, оскільки в ньому не від ображено думку самої дитини. Яка пояснила в судовому засіданні, що бажає проживати разом з матір'ю, але буде відвідувати та спілкуватися з батьком. Таким чином суд, вважає, що у справі не встановлено таких виняткових обставин, відповідно до яких малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю. У зв'язку з наведеним вище суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання місця проживання дитини не підлягають задоволенні за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки дитина сторін проживає з матір'ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON], на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень за розгляд справи в судді. Та не стягує на його користь понесені судові витрати, оскільки йому в позові відмовлено.

Outcome: approved