Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

21.02.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного підприємства Агротех Казанківського району Миколаївської області в якому просив суд, витребувати земельну ділянку, належну йому (позивачу) відповідно до державного акту І-МК № 018947, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 168, з чужого незаконного користування відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Представники відповідача [PERSON]М та [PERSON] позов не визнали, зазначивши, що договір оренди підписаний сторонами 15.04.2003 році, ними виконувався, що свідчить про його відповідність волі сторін, а тому відсутні підстави повернення земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Крім того, представник відповідача [PERSON] пояснив, що на данний час відповідачем посіяно на спірній земельній ділянці врожай, який належить зібрати відповідачу, а тому відсутні підстави на данний час на відібрання земельної ділянки у відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 8.29 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (далі земельна ділянка) на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії І-МК № 018947, виданого Головою Веселобалківської сільської Ради народних депутатів 01 листопада 2001 року. Між позивачем та ПП «Агротех» Казанківського району Миколаївської області укладено договір оренди земельної ділянки від 15.04.2003 року, зареєстрований за № 040701600639 (далі Договір). Зі змісту [PERSON] вбачається, що [PERSON] передав ПП «Агротех» земельну ділянку в оренду строком на 10 років. [PERSON] - 15 квітня 2003 року. Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 30.01.2014 року у справі № 478/817/13-ц провадження 2/478/4/2014 (далі Рішення) за позовом [PERSON] до ПП Агротех Казанківського району Миколаївської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 квітня 2003 року укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агротех» Казанківського району Миколаївської області, зареєстрований 26.02.2007 року за номером 040701600639. Згідно вимог ст.6 Закону України Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом, Цивільним Кодексом, цим та іншими законами України і договором оренди. Відповідно до п. 5 ст.126 Земельного Кодексу України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України та ст. 18 Закону України Про оренду землі право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Відповідно до ст.152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Згідно ч.1 ст.236 ЦК, правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки судом встановлено, що відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави, то позивач, як власник, вправі вимагати усунення свого порушеного права. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1577 грн. 73 коп. судового збору.

Outcome: approved