Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернулася із вказаним позовом до Корольовського районного суду м. Житомира, в якому зазначила, що перебуває з [PERSON] у шлюбі з 22 листопада 2014 року. Під час проживання в шлюбі у них народився син [PERSON], 06.09.2015 р. н. Посилаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини, у звязку з чим вона з дитиною знаходиться в скрутному фінансовому становищі та, як не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. [PERSON] просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліменти для утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 1 200,00 грн. щомісячно до повноліття дитини та аліменти на її утримання в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з викладених підстав. Відповідач та його представник позов визнали частково, в частині стягнення аліментів на дитину у розмірі 370 гривень. В частині стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити за безпідставністю. В обґрунтування заперечень посилався на те, що є інвалідом 3-ї групи, не працює та не має додаткових доходів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенняю виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Право на утримання\~ дружина, з якою проживає дитина, має не залежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зі змісту копії свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], 06.09.2015 р. н., а тому рівною мірою зобов'язані утримувати його. Дитина проживає з матірю, що не оспорювалось відповідачем. Між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку утримання дитини, в звязку з чим вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованою. Також судом встановлено, що відповідач є інвалідом третьої групи і на час розгляду справи не працює (доказів протилежного суду не надано). У звязку з чим суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3 років, оскільки відповідач не може надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів необхідних на утримання дитини, суд враховує що дитина хворіє на ряд захворювань та потребує постійного лікування, що підтвердилось копіями консультативного висновку спеціаліста (а. с. 75), консультативним висновком № 620 (а. с. 76), результатами ехо-кардиоскопії (а. с. 77), висновком з медичної карти стаціонарного хворого № 14954 (а. с. 78), результатами УЗД очей (а. с. 79. При цьому відповідачу, відповідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 529944 протипоказана важка фізична праця, тобто він може працювати, заробляти кошти і надавати допомогу на утримання дитини в розмірі більшому від 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зокрема, враховуючи наведені обставини,\~суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини в сумі 1 00 гривень щомісячно, як цього просить позивач. На підставі викладеного та

Outcome: partial