Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

21 квітня 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], третя особа: Зарічний ВДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області, яку згодом уточнив, про зняття арешту з автомобіля ВАЗ, моделі 21093, реєстраційний номер [NUMBER], мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач вказує, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року у справі № 4875/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] за ним визнано право власності на транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. 19 квітня 2017 року. Вказане рішення набрало законної сили. На початку квітня 2017 року позивачу стало відомо, що даний автомобіль перебуває під арештом та в розпорядженні Зарічного ВДВС міста Суми, оскільки був арештований при виконанні судових рішень про стягнення боргу з попереднього власника - відповідача [PERSON], та перебуває на реалізації в системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ). Посилаючись на ст. 317,319 ЦК України, позивач просить зняти арешт з належного йому автомобілю, право власності на яке визнано рішенням суду, вилучивши записи про відповідні обтяження з державного реєстру рухомого майна та зобовязавши Зарічний ВДВС міста Суми повернути власнику транспортний засіб. В останнє судове засідання позивач [PERSON] та його представник не зявилися, позивач направив заяву про відкладення судового розгляду у звязку з його відсутністю за сімейними обставинами, та у звязку з перебуванням представника в іншому судовому засіданні. Суд вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження зазначеного у заяві. При цьому, неявка представника позивача у даній справі з причини його зайнятості як представника у іншій справі не є поважною причиною, і не є підставою для відкладення розгляду справи, оскільки позивач не був позбавлений можливості запросити в судове засідання іншого представника. Суд вважає подання такої заяви зловживанням процесуальним правом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, направила заяву про відкладення розгляду у звязку з тим, що за станом здоровя вона не може зявитись до суду, надавши суду виписку з історії хвороби та огляд хворого лікарем (а.с.148-149). Однак суд вважає за можливе продовжити судовий розгляд у відсутність відповідача, оскільки її позиція щодо предявленого до неї позову зясована судом раніше. Так, у своєму клопотанні від 29 травня 2017 року відповідач [PERSON] визнала позов в повному обсязі, просила задовольнити, та просила розглядати справу без її участі в звязку з тим, що за станом здоровя вона не має можливості бути присутньою в судових засіданнях (а.с.102. Представник третьої особи: державний виконавець Зарічного ВДВС м. Суми [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, подав письмові заперечення (а.с.136-144). Третя особа Сумська філія ДП «Сетам» про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв чи пояснень суду не надавала. Вислухавши представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимогами і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається з інформації, зазначеної на скрін-шоті системи електронних торгів «Сетам», автомобіль ВАЗ 21093, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] було виставлено в якості лота на електронних торгах на 25 квітня 2017 року. В графі «відомості про обтяження» вказано постанови про відкриття виконавчих проваджень Зарічним ВДВС міста Суми (а.с. 17-22). З наданої суду копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 листопада 2014 року вбачається, що [PERSON] є боржником відповідно до виконавчого листа № 1805/293 виданого Зарічним районним судом м. Суми 28 травня 2014 року. дана обставина була підтверджена державним виконавцем у судовому засіданні (а.с.44). Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми №591/48/75/16-ц від 31 березня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином визнано односторонній правочин, яким є Довіреність зареєстрована в реєстрі за № 1820, видана [PERSON] на імя [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та визнано за [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], [NUMBER], виданий 02.07.2001 року Сумським РВ УМВС України в Сумській області, право власності на транспортний засіб ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с.117-119) Дане рішення було скасоване рішенням апеляційного суду м. Суми від 10 липня 2017 року, в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (а.с.120-121).. Рішення апеляційного суду набрало законної сили. Згідно зі 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вбачаться, що рішення суду, на яке посилався позивач як на підставу даного позову про зняття арешту скасоване, позивачу відмовлено у визнання права власності на спірний автомобіль, і власником спірного автомобіля ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] залишається відповідач [PERSON], яка одночасно є боржником у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1805/4293 виданого Зарічним районним судом м. Суми 28 травня 2014 року та в рамках якого на спірний автомобіль було накладено арешт. Враховуючи викладене, оскільки позивачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів того, що автомобіль ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] належить йому на праві власності, то позов про зняття арешту з вказаного майна - автомобіля ВАЗ, моделі 21093, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed