Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 15 травня 1993 року він уклав шлюб з [PERSON] 1 листопада 2009 року позивач придбав земельну ділянку площею 0,056 га з кадастровим номером 3220884400:07:003:0456 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Медик» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району. Однак [PERSON] припинив проживати з відповідачем однією сім`єю ще в 1996 році. Ця обставина свідчить про те, що земельна ділянка була придбана за особисті грошові кошти позивача. Він не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] , збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,056 га з кадастровим номером 3220884400:07:003:0456 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Медик» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 2.2. [PERSON] не з`явилась у судове засідання. Вона у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.47). На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду цивільної справи у відсутності відповідача. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 15 травня 1993 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Це підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 7 листопада 2017 року (а.с.9). 3.2. 1 листопада 2009 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.12-13), за яким він придбав земельну ділянку площею 0,056 га з кадастровим номером 3220884400:07:003:0456 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Медик» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району. 3.3. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли комплексні правовідносини, що регулюються одночасно главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» та главою 11 «Припинення шлюбу» СК України. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. 4.1. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. 4.2. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується виключно на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. б. щодо визнання права власності на земельну ділянку. 4.3. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.4. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 4.5. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 4.6. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його походження. в. норми процесуального права. 4.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які, вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. 4.8. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 4.9. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. 5.1. [PERSON] категорично не бажає проживати однією сім`єю з [PERSON] та не має намірів вживати заходи, спрямовані для примирення. Ця обставина переконливо свідчить про те, що продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Крім цього, позивач тривалий час проживає однією сім`єю з [PERSON] . В них народились дочки [PERSON] та [PERSON] . Це підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 14 лютого 2002 року та серії [NUMBER] від 28 лютого 2012 року (а.с.10-11). 5.2.\~З огляду\~на це\~суд вважає\~допустимим розірвати шлюб, укладений між сторонами. б. щодо визнання права власності на земельну ділянку. 5.3. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є братом позивача. Йому відомо про те, що з 2000 року [PERSON] почав проживати однією сім`єю з [PERSON] . Свідок [PERSON] стверджує, що у 2009 році він позичив позивачу грошові кошти в розмірі 1400 доларів США для придбання земельної ділянки. 5.4. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з квітня 2000 року вона проживає однією сім`єю з [PERSON] . Їй відомо про те, що у 2009 році [PERSON] , який є братом позивача, позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі приблизно 1000-1500 доларів США для купівлі земельної ділянки. Свідок [PERSON] не приймала жодної участі в придбанні цього об`єкта нерухомого майна. 5.5. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] є послідовними та кореспондуються з договором купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.12-13), зі змісту якого вбачається, що позивач придбав земельну ділянку виключно за особисті кошти, а не за спільні грошові кошти подружжя. 5.6. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на земельну ділянку площею 0,056 га з кадастровим номером 3220884400:07:003:0456 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Медик» на території Кіровської сільської ради Бориспільського району. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1536 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанціями №193 та №194 від 12 березня 2019 року (а.с.19-20). Пред`явлений ним позов задоволений. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1536 гривень 80 копійок.

Outcome: approved