Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

21 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності у спільному майні подружжя, в наступному збільшивши позовні вимоги, та просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? рівну частину ізольованої жилої трикімнатної квартири № 2 у одноповерховому двоквартирному житловому будинку по вул. Покровська, 40 А в с. Грунь Охтирського району Сумської області, загальною площею 93,8 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., зі складовими у виді коридору 1 площею 10,6 кв.м., кухні 2 площею 9,4 кв.м., котельної 3 площею 4.1 кв.м., ванної 4 площею 3,7 кв.м., коридору 5 площею 1,1 кв.м., туалету 6 площею 0,9 кв.м., жилої кімнати 7 площею 12,8 кв.м., жилої кімнати 8 площею 9,9 кв.м., жилої кімнати 9 площею 26,2 кв.м., сіни ІІІ площею 9,7 кв.м., кладової ІV площею 5,4 кв.м., господарських споруд та надвірних будівель у виді ганку а2, навісу а4 , сараю Б, погребу Г, убиральні Ж, колодязю к, огорожі № 1-2 вдовж вул. Покровська, 40 А с. Грунь Охтирського району Сумської області з воротами і хвірткою та ? частину паркану з плоского шиферу на території подвіря будинковолодіння (домогосподарства) по вул. Покровська, 40 А у с. Грунь Охтирського району Сумської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.05.1990 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] За час шлюбу вони за спільні кошти придбали трикімнатну квартиру № 2 по вул. Покровська (колишня вул. Леніна) 40 А в с. Грунь Охтирського району Сумської області. Спірна квартира була оформлена на відповідача без визначення ідеальних часток обох з подружжя. Сімейне життя не склалося і шлюб між нею та відповідачем [PERSON] був розірваний. Останнім часом з боку відповідача почали лунати висловлювання про невизнання за нею (позивачкою) права власності на вказану квартиру, відповідач заявив, що вона (позивачка) ніякого права на квартиру не має. Вважає, що квартира [ADDRESS] А в с. Грунь Охтирського району є спільним сумісним майном подружжя, тому просить позовні вимоги задовольнити, так як без визнання за нею права власності на рівну частку квартири вона позбавлена можливості реалізувати свої права як власника. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності за участі його представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що спору між сторонами не існує, так як відповідач не заперечує, що позивачці належить ? частина квартири № 2 за адресою вул. Покровська (колишня вул. Леніна). 40А с. Грунь Охтирського району, і є можливість вирішення вказаного питання у нотаріуса. В квартирі проживає спільний син позивачки та відповідача, позивачка має вільний доступ до квартири. До звернення з позовом в суд позивачка з питанням про визнання за нею права власності на ? частину квартири до відповідача не зверталася, відповідач ніколи не заперечував права власності позивачки на половину вказаної квартири. Суд захищає тільки порушені права, а відповідач права позивачки не порушував, тому просить в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не є належним відповідачем по даній справі, так як позовні вимоги його не стосуються і ніяким чином не зачіпають його права. Представник третьої особи - Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. В письмовій заяві просить справу розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] обґрунтований і\~підлягає задоволенню, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] необхідно залишити без задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 26.05.1990 року по 22.09.2015 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 462946 від 26.05.1990 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серія І-БП №062718 від 22.09.2015 р. (а.с.10,11). Встановлено також, що за час шлюбу згідно договору купівлі - продажу від 15.04.1993 року, укладеного між Охтирським РПО «Сільгоспхімія» та [PERSON], посвідченого секретарем Грунської сільської ради Охтирського району [PERSON], [PERSON] було придбане нерухоме майно квартира № 2 в жилому будинку № 40 А по вул. Леніна с. Грунь Охтирського району, що складається з коридору площею 10,6 кв.м., кухні площею 9,4 кв.м., котельної площею 4.1 кв.м., ванної площею 3,7 кв.м., коридору площею 1,1 кв.м., туалету площею 0,9 кв.м., жилої кімнати площею 12,8 кв.м., жилої кімнати площею 9,9 кв.м., жилої кімнати площею 26,2 кв.м., сіни площею 9,7 кв.м., кладової площею 5,4 кв.м., з надвірними будівлями (сарай літ. «Б» з погребом літ «Г» ) (а.с.12). Хоча в договорі купівлі-продажу вказано про продаж квартири № 2, однак з матеріалів інвентарної справи на домоволодіння по вул Леніна (Покровська), 40А с. Грунь Охтирського району ( висновку про реєстрацію житлового будинку (а.с. 14 інвент. справи), реєстраційного посвідчення, виданого Охтирським МБТІ від 13.11.1992 р. за реєстр. № 826 (а.с. 15 інвент. справи), розрахунку ідеальних долей та відчужуваної частини будинку (а.с 12 інвент. справи), довідки-характеристики для відчуження частини будинку Охтирського МБТІ від 20.11.1992 р. (а.с.17 інвент справи), акту-розрахунку вартості квартири від 18.09.1992 р. (а.с. 19 інвент. справи)) вбачається, що предметом договору купівлі-продажу була квартира № 2 в житловому будинку по вул Леніна (нині Покровська), 40А с. Грунь Охтирського району разом з сараєм літ. «Б» та погребом літ. «Г». Судом також встановлено , що за час шлюбу сторонами за вказаною адресою були збудовані ганок літ. «а2», навіс літ. «а4», убиральня літ. «Ж», колодязь літ. «к», огорожа № 1-2, що підтверджується матеріалами інвентаризації, проведеної КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентраризації та архітектурно-планувальний робіт», довідкою КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентраризації та архітектурно-планувальний робіт» від 09.02.2017 р. № 15 (а.с. 115). Земельна ділянка за адресою вул. Покровська, 40А в с. Грунь Охтирського району виділялася Грунською сільською радою [PERSON] у приватну власність, однак державний акт на дану земельну ділянку не виготовлявся. Згідно ст. 22 КпШС України, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажу квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таке ж положення містить і\~ст. 60 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України - вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~\~«Про судову практику у справах за\~\~позовами про захист права\~\~приватної власності»\~від 22.12.1995 р. № 20\~ розглядаючи\~\~позови,\~\~пов'язані\~\~з\~\~спільною\~\~власністю громадян,\~\~суди повинні виходити з того,\~\~що відповідно до чинного законодавства\~\~спільною\~\~сумісною\~\~власністю\~\~є:\~\~ майно,\~нажите подружжям за\~\~час\~\~шлюбу. Так як спірна квартира № 2 та господарські будівлі по вул. Покровська, (Леніна) 40 А в с. Грунь Охтирського району були набуті сторонами за час шлюбу, то згідно\~ст. 22 КпШС\~(1969 р.) вони\~\~є спільною сумісною власністю подружжя. \~Згідно п. 4\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~\~2003 р. щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом\~\~України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності цим кодексом. \~\~Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] зазначив, що спору між сторонами не існує, так як відповідач [PERSON] не заперечує, що позивачці належить ? частина квартири № 2 за адресою вул. Покровська (колишня вул. Леніна). 40 А в с. Грунь Охтирського району, права позивачки не порушені, і є можливість вирішення питання у нотаріуса. Однак суд не бере до уваги дані доводи представника відповідача з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що право власності на квартиру №2 по вул. Покровська (колишня вул. Леніна), 40 А с. Грунь Охтирського району зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.07.2007 р., позивачка [PERSON] не маючи відповідних документів, що посвідчують її право власності на спірну квартиру, не має права розпоряджатися своєю часткою, в добровільному порядку дане питання між сторонами не вирішено, а тому суд вважає, що між сторонами виник спір про право власності на майно подружжя, і права позивачки підлягають захисту в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за позивачкою право власності на ? частину ізольованої жилої трикімнатної квартири № 2 у одноповерховому двоквартирному житловому будинку по вул. Покровська, 40 А в с. Грунь Охтирського району Сумської області, загальною площею 93,8 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., зі складовими у виді коридору 1 площею 10,6 кв.м., кухні 2 площею 9,4 кв.м., котельної 3 площею 4,1 кв.м., ванної 4 площею 3,7 кв.м., коридору 5 площею 1,1 кв.м., туалету 6 площею 0,9 кв.м., жилої кімнати 7 площею 12,8 кв.м., жилої кімнати 8 площею 9,9 кв.м., жилої кімнати 9 площею 26,2 кв.м., сіни ІІІ площею 9,7 кв.м., кладової ІV площею 5,4 кв.м., та на ? частину господарських споруд та надвірних будівель у виді ганку а2, навісу а4 , сараю Б, погребу Г, убиральні Ж, колодязю к, огорожі № 1-2 за вказаною адресою. Позивачем в позовній заяві відповідачами зазначено двох фізичних осіб: [PERSON] та [PERSON]. Частина 1\~ст. 30 ЦПК України\~визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб'єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб'єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов'язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов'язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред'явленим позовом за наявності даних про те, що обов'язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Суд вважає, що належним відповідачем, який має відповідати за позовом, є [PERSON], так як спір виник з приводу права власності подружжя на квартиру № 2 з господарськими спорудами та надвірними будівлями по вул. Покровська (Леніна), 40 «а» в с. Грунь Охтирського району Сумської області. Відповідач [PERSON] є власником квартири № 1 по вул. Покровська (Леніна), 40 «а» в с. Грунь Охтирського району Сумської області, він не повинен відповідати за пред'явленим позовом і є неналежним відповідачем по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1059,41 грн. та витрат за проведення інвентаризації в сумі 914,71 грн. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2016 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 21, вбачається, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і в межах даного договору в сумі 2500 гривень одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеними між [PERSON] та [PERSON] відповідними актами виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією від 21.11.2016 року. Матеріалами справи підтверджується, що фахівцем в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] складались позовна заява та заяви про збільшення позовних вимог, надавалися консультації, фахівець в галузі права ознайомлювався з матеріалами справи в суді, приймав участі в судових засіданнях: 11.01.2017 р. з 09.39 год. по 09.46 год.; 01.02.2017 р. з 09.16 год. по 10.12 год.; 01.03.2017 р. з 09.09 год. по 09.23 год. Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, кількість часу, витраченого на участь у судових засіданнях та час, який необхідно для складання позову та підготовку письмових заяв, надання консультації фахівцем в галузі права позивачу, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим в розмірі 1000,00 гривень. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судові витрати по справі в сумі 2974,12 грн. (1059,41 грн. + 914,71 грн. + 1000,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved