Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

1 Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Кам?янської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У своєму позові позивач зазначила, що 15 лютого 2019 року, близько 14 год. 00 хв., у м. Кам`янське на пр. Свободи в районі будинку № 37, вона зазнала напад безпритульної собаки, яка повалила її на землю та почала кусати ноги. Самостійно відбитися від собаки [PERSON] не змогла, напад був припинений завдяки батьку позивача. Одразу після нападу в лікарні ЦПМСД № 3 їй було надано медичну допомогу та зроблено необхідні щеплення. 18 лютого 2019 року позивач звернулась до невропатолога медичного центру «Медикум» зі скаргами на погане самопочуття, нервозність, поганий сон, причиною такого стану є напад безпритульної собаки. Загальна сума витрат на лікування склала 2826,33 грн. Крім того, позивачу спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн. Просить суд стягнути з Кам`янської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 2826,33 грн. та моральну - 5000 грн., як з органу місцевого самоврядування, на який покладено відповідальність за благоустрій території міста, забезпечення в ньому чистоти і порядку. Позивач у своєму позові посилається на норми ст.ст.1166, 1167, 1173 ЦК України. Представник відповідача Кам`янської міської ради Бєлкіної Л.А. надала суду відзив на позов, де зазначила, що рада є представницьким органом місцевого самоврядування, діє відповідно до принципу розподілу повноважень. При цьому органами місцевого самоврядування можуть створюватись комунальні служби або підприємства з питань утримання та поводження з тваринами в населених пунктах відповідно до місцевих програм регулювання чисельності тварин у населених пунктах. Рішенням Кам`янської міської ради створено комунальне підприємство «Благоустрій», одним із предметів діяльності якого є здійснення заходів щодо вилову тварин. З урахуванням вищевказаного, вважає, що не є належним відповідачем по справі. Вказала, що позивачем не доведено вини саме Кам`янської міської ради в заподіянні їй матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача Кам?янської міської ради - Бєлкіна Л.А. проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 2. Заяви, клопотання учасників справи 09 серпня 2019 року представником відповідача наданий суду відзив на позов. 3.Процесуальні дії суду 07 червня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин В судовому засіданні встановлено, що 15.02.2019 року, близько 14.00, позивач вийшла із транспортного засобу свого батька, [PERSON] , який залишився в автомобілі, та рухалась по проспекту Свободи в м. Кам`янське Дніпропетровської області. Проходячи повз будинку [ADDRESS] , позивач зазнала нападу безпритульної собаки, яка повалила її на землю і почала кусати за ноги. Самостійно відбитись від собаки [PERSON] не змогла й напад був припинений лише завдяки батьку позивача. Одразу ж після нападу, позивач разом із батьком відвідала лікарню ЦПМСД № 3, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 20 «А». В лікарні позивачу було надано першу медичну допомогу та зроблено необхідні щеплення (а. с. 9). 18 лютого 2019 року, позивач звернулась до невропатолога Медичного центру «Медікум» зі скаргами на погане самопочуття, нервозність, поганий сон. Причиною такого стану є саме напад безпритульної собаки, відповідно до медичної довідки від 18.02.2019 року (а. с. 10 - 11). Лікарем було призначено УЗІ судин головного мозку та після діагностування у позивачки ситуаційного неврозу, за для усунення невротичних розладів та негативних наслідків було призначено лікування. Загальна сума витрат на лікування склала 2 826,33 грн., що підтверджується наявними у справі фіскальними чеками аптечних закладів (а. с. 13 - 23). Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення глави 82 ЦК України «Відшкодування шкоди» та обраний спосіб захисту - стягнення шкоди, завданої органом місцевого самоврядування. 5. Оцінка суду Суд, вислухавши позивача та представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема частиною першою цієї статті визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Крім того, у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 1173 ЦК України встановлено наступний порядок відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування: шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання;..., утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації, установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Пунктом 44 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено: встановлення згідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність. Аналогічні вимоги викладені у ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Рішенням Кам`янської міської ради від 17.11.2017 №891-20/VII було затверджено Програму регулювання чисельності безпритульних тварин у м. Кам`янське на 2018-2022 роки. Згідно до цієї програми регулювання чисельності безпритульних тварин покладено на Департамент житлово-комунального господарства та будівництва міської ради, який підпорядкований Кам`янській міській раді, а відповідальним виконавцем щодо заходів з відлову безпритульних тварин, їх тимчасової (карантинної та післяопераційної) перетримки визначено Департамент муніципальних послуг та регуляторної політики міської ради. Отже, відповідальність за неналежне виконання вказаними департаментами покладених на них завдань, повинна бути покладена на орган місцевого самоврядування - Кам`янську міську раду. Крім того, Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» визначено поняття безпритульних тварин. Так, статтею 24 вказаного Закону встановлено, що собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях вважаються безпритульними і підлягають вилову. На підставі вказаних фактів суд вважає, що органом місцевого самоврядування - Кам`янською міською радою, була допущена бездіяльність у питанні благоустрою населених пунктів з метою забезпечення безпечних умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади. Таким чином, саме з вини відповідача, [PERSON] завдано матеріальної шкоди в розмірі 2 826,33 грн., що документально підтверджено в судовому засдіанні, тому позовні вимоги в частині стягнення такої шкоди підлягають задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, суд зазначає наступне. Позивач [PERSON] посилається на те, що їй моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, зазнавши через напад безпритульної тварини. Моральна шкода для неї виразилась в тому, що вона злякалась тварину в момент нападу на неї і в усвідомленні того, що вона не може самостійно чинити опір; тривалий час не мала можливості вести звичний для неї спосіб життя, була змушена терпіти фізичний біль, відчувала страх виходити на вулицю, переживання стосовно стану здоров`ю. Завдані моральні страждання позивач оцінює в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до п.5 вказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні Суд, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує вимоги розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача по справі щодо стягнення моральної шкоди потрібно задовольнити частково на суму 500 грн. Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial