overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

20 вересня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 21 січня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємодопомоги і розуміння та різні характери. Шлюбні відносини припинили у квітня 2016 року. Спору щодо поділу майна не мають, спір щодо утримання дитини буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, в якій також зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з квітня 2015\~року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав, про причини неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст.\~224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 січня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №\~03 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 15 липня 2015 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаємодопомоги і розуміння між ними та різниці характерів. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2015 року, з того часу спільне господарство вони не та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст.\~110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

20 вересня 2016 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 10.10.2008 року, зареєстрований у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 906. Спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини між ними припинені з 2014 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Спільних дітей від шлюбу не мають. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не зявилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, серії 1-НО № 142250, 10 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу Михеєва) [PERSON] зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 906. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сімї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «Волкова», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатила при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 20 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини\~ між сторонами фактично припинено. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання дочки. Між сторонами угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату в розмірі 5500 грн\~ та має можливість утримувати дитину. Вона не працює, не перебуває на обліку в центрі зайнятості, є вагітною, тому просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, відповідач позов визнав повністю. Виходячи з наведеного суд вбачає, що у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю та має незадовільний стан здоровя. Позивач не працює, є вагітною. Відповідач є працездатним, працює в ТОВ «Жуківка-Агро», тобто має постійний регулярний дохід у вигляді щомісячної заробітної плати, інших утриманців не має. Враховуючи право відповідача на визнання позову та те, що визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову. Розяснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. \~ \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

20 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить стягувати з відповідача - [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. В зв'язку з наведеним просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву в якій позов підтримує, просить розглядати справу без її участі, з урахуванням того, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісяця, та про те, що вона не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.23). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином і не повідомив суд про причину своєї неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, врахувавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 травня 2012 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області, актовий запис № 9, батьком [PERSON], яка народилася [INFO] року, є [PERSON] (а.с. 02). Згідно довідки № 1015, виданої 13 вересня 2016 року Шелестівською сільською радою Коломацького району Харківської області позивач проживає за адресою: [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстровані також її дочка - [PERSON], [INFO] та мати - [PERSON], [INFO] (а.с. 03). Заочним рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 21 червня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 04). У відповідності з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню вимогу, щодо стягнення з відповідача [PERSON], який є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], на користь позивача аліментів на утримання дитини. Враховуючи, що відповідач має мінливий нерегулярний дохід, суд вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати, пов'язані з розглядом справи в суді покласти на відповідача по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

20 вересня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 15 листопада 2014 року у Міському відділі ДРАЦС РС Миколаївського МУЮ вона уклала шлюб з відповідачем. Позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказала, що в останній час шлюбні відносини між подружжям погіршились і фактично припинились через постійні сварки, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Посилаючись на вищевикладене позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] виданим Міським відділом ДРАЦС Миколаївського МУЮ 15.11.2014року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинилися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки від позивача не надходило клопотань про зміну прізвища після розірвання шлюбу то їй слід залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

20 вересня 2016року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісяця, до повноліття дитини. Позивач вказала, що 15 листопада 2014року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачем та утримується за її рахунок. В даний час відповідач проживає окремо, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача. Посилаючись на викладене позивач просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність та вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 15 листопада 2014року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане виконкомом Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 13.03.2015 року). Сторони не проживають разом, малолітній [PERSON] проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Димівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №1001 від 15.09.2016року. У відповідності до ст. 180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якої-небудь взаємної угоди про оплату між позивачем та відповідачем аліментів в добровільному порядку досягнуто не було. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України, суд приходить до висновку, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а отже при вищезгаданих обставинах можуть бути стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини на користь позивача. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, починаючи з часу пред'явлення вимог і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, на підставі статті 367 ЦПК України, підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

20 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 45 у буд. № 14 по вул. Космонавтів в м. Чернігові. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити, дав згоду на заочний розгляд справи. Сторони до суду не зявилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися, причин неявки суду не повідомили, у звязку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 14.12.1993, посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідно до довідки ОЖБК м. Чернігова № 1542 від 25.05.2016 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Як убачається з акта від 27.05.2016, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], але з вересня 2015 року в даній квартирі не проживає (а.с. 7). Зазначене підтверджується також договором найму (оренди) житлової квартири №08/10/16 від 14.10.2016 та показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як убачається з положень ст. ст. 383, 391 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач без поважних причин не проживає в квартирі позивача більше одного року, що знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду, є усі підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

20 вересня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні стосунки фактично припинено у 2013 році, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу просила залишити «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у 2013 році. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

20 вересня 2016 року позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 листопада 2011 року зареєструвала з відповідачем шлюб. Від спільного життя дітей не мають. Однак, сімейне життя не склалося, тому позивачка вважає, що їх сім'я розпалась, відновлювати стосунки з відповідачем не бажає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 26 листопада 2011 року Виконкомом Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, актовий запис № 13. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що сімейне життя між ними не склалося, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року (а.с.5). Від спільного життя дітей не мають. Відповідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Однією із підстав припинення шлюбу відповідно до ст. 104 СК України є його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В даному випадку суд вважає, що подальше збереження шлюбу не сприятиме збереженню сім'ї, оскільки сторони стали чужими людьми, почуття любові між ними втрачено, тому суд прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved