Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

20 травня 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] в особі представника адвоката Сніжка В.І. звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що один із співвласників квартири [PERSON] , набув громадянство Російської Федерації, і фактично проживає у [PERSON] . Оскільки він не проживає за вказаною позивачами адресою більше 20 років, просять визнати його таким, що втратив право користування житлом. Ухвалою судді від 30 червня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження і призначено розгляд по суті з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року участь позивачів визнано обов`язковою. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON] наполягали на задоволенні позову, оскільки співвласник квартири вже десятки років не користується своїм майном. Пояснили, що хочуть визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, щоб отримати субсидію. Проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач в\~судове засідання\~повторно не\~з`явився,\~про причини\~неявки суду\~не повідомив,\~у визначений\~судом строк\~відзив на\~позовну заяву\~суду не\~надав,\~у зв`язку\~з чим\~відповідно до\~вимог ч.8\~ст.\~178,\~ч.2\~ст.247,\~ст.\~279,\~ч.1\~ст.\~280,\~ст.\~281\~ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~розглянути справу\~на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Квартира [ADDRESS] на праві спільною сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту про фактичне не проживання особи від 01.05.2021 року, завіреного мешканцями сусідніх квартир, у вказаній квартирі [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає. Обставин позбавлення [PERSON] права власності на частку квартири [ADDRESS] , в позовній заяві не вказані та не описані, а доказів, на підтвердження такої обставини, суду надано не було. Як вказує частина 4 статті 41 Конституції України, частини 1, 2 статті 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положення ч.2 ст. 405 ЦК України щодо втрати членом сім`ї власника житла, права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, не можуть буди застосовані до безпосереднього власника/співвласника житла. Таким чином, виходячи з наданих позивачем доказів, відсутні передбачені законом підстави для визнання власника частки квартири [ADDRESS] [PERSON] таким, що втратив право користування цією квартирою. Отже, в задоволенні позові слід відмовити. У разі правомірного вибуття із власності [PERSON] частки квартири, його зняття з реєстрації може бути здійснено в позасудовому порядку, відповідно до п.2) ч.1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі.

Outcome: dismissed