Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

20.01.2021 [PERSON] подав до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області заяву, в якій просив встановити факт постійного проживання разом із дружиною [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування заяви посилається на те, що за життя [PERSON] згідно державного акта на права власності на земельну ділянку від 14.10.2004 на праві власності належала земельна ділянка з кадастровим номером 5310900000:50:071:0014 площею 0,01 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.1993 та договору дарування частини квартири від 02.12.2006 їй належали 3/4 частини квартири [ADDRESS] . За цією адресою вона і була зареєстрована, проте фактично протягом всього часу одруження [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю у житловому будинку [ADDRESS] , де вона й померла. Згідно договору дарування 04.03.1970 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] являється її чоловік [PERSON] та їх дочка [PERSON] . Після смерті спадкодавиці заявник не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав, що прийняв спадщину тому, що проживав постійно з дружиною разом. Таким чином, через різну адресу місця їх реєстрації, встановити факт постійного спільного проживання можливо лише в судовому порядку. Представник заявника, адвокат Огризков А.А. вимоги заявника підтримав, просив задовільнити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] підтвердила факт проживання батьків [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в тому числі і на момент смерті матері [INFO] , хоча мати і була зареєстрована за іншою адресою. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, покази свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 16 листопада 1967 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). У них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.11,12). [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), однак фактично проживала разом із своїм чоловіком за адресою [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, листом зворотного зв`язку № [NUMBER] від 29.06.2020 виданого бригадою екстреної медичної допомоги, лікар якої і зафіксував її смерть (а.с.14, 24). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в своїх показах, наданих в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] на момент її смерті [INFO] та до цього постійно проживала із своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини разом з його дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи та поясненнями свідків. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, необхідно для оформлення його спадкових прав, тобто встановлення такого факту має юридичне значення для заявника. За таких обставин вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved