Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

21.02.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 2820,73 грн. боргу, з яких: 2056,73 грн. - витрат від інфляції та 764,00 грн. - три відсотки річних, а також судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.07.2013 з [PERSON] стягнуто в користь Позивача 29033,25 грн. матеріальної шкоди. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання. Оскільки з того часу [PERSON] не сплатив жодних коштів в користь Позивача, вона знову звернулась до суду уже з вимогою про стягнення з останнього 3% річних та інфляційних витрат по вищевказаній заборгованості. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2016 з Відповідача [PERSON] стягнуто в користь Позивача 23451,90 грн. інфляційних витрат та 2395,25 грн. 3% річних. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.01.2018 з Відповідача [PERSON] стягнуто в користь Позивача 6409,16 грн. інфляційних витрат та 2395,25 грн. 3% річних, з яких втрати від інфляції складають 5192,17 грн. та 3% річних в розмірі 1217,00 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.09.2018 з Відповідача [PERSON] стягнуто в користь Позивача 2348,28 грн. інфляційних витрат, з яких втрати від інфляції складають 1969,28 грн. та 3% річних в розмірі 379,00 грн. При цьому грошові зобов'язання відповідач до цього часу не виконав, що стверджується листом від 28.03.2018 Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, згідно якого заборгованість становить 57258,40 грн. та листом від 12.02.2019 Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, згідно якого заборгованість становить 67361,65 грн. У зв'язку з цим, в силу дії ст. 625 Цивільного Кодексу України, Позивач просить суд стягнути з Відповідача інфляційні витрати за період часу з 01.04.2017 по 31.01.2019, що становить 2056,73 грн., а також та 3% річних за період часу з 29.03.2018 по 12.02.2019 в сумі 764,00 грн. Заяви (клопотання) учасників справи: Відповідач [PERSON] відзив у встановлений судом строк, не подав. 25.03.2019 на адресу суду надійшло клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи з метою врегулювання спору між сторонами шляхом укладення мирової угоди. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач у встановлений строк не подав. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.03.2019 відкрито провадження у справі та призначено, в порядку спрощеного позовного провадження, судовий розгляд засідання по справі на 26.03.2019 (а.с. 20). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке отримано 01.04.2019. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду: Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.07.2013 позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] 29033,25 грн. матеріальної шкоди (а.с. 6). Рішення суду набрало законної сили, на виконання якого 25.07.2013 Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист, який пред'явлений Позивачем у Шевченківський ВДВС Львівського МУЮ. З 30.12.2013 вказане виконавче провадження знаходиться у Відділі державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області. На даний час з [PERSON] на користь Позивача не стягнуто жодних коштів, в тому числі і в добровільному порядку. Зважаючи на це, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 23451,90 грн. інфляційних витрат та 2395,25 грн. 3% річних. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 26.05.2016 даний позов задоволено. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24.01.2018 з [PERSON] стягнуто на користь Позивача майнову шкоду у розмірі 6409,17 грн., з яких втрати від інфляції складають 5192,17 грн. та 3% річних в розмірі 1217,00 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25.09.2018 з Відповідача [PERSON] стягнуто в користь Позивача 2348,28 грн. інфляційних витрат, з яких втрати від інфляції складають 1969,28 грн. та 3% річних в розмірі 379,00 грн. Як встановлено на даний час зобов'язання Відповідача залишаються не виконаними, що стверджується листом від 28.03.2019 Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, згідно якого заборгованість [PERSON] становить 57258,40 грн. та листом від 12.02.2019 Жовківського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, згідно якого заборгованість становить 67361,65 грн. (а.с. 12). Сума основного боргу складає 29033,25 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, на яких позивач ґрунтує свої позовні вимоги, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. На думку суду, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, відкриття виконавчого провадження, його виконання чи його зупинення. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, задовольняючи позов і стягуючи три проценти річних та інфляційні втрати, суд виходить із того, що боржник не може бути звільнений від передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved