overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. В судовому засіданні позивачка пояснила, що 13.10.2006 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на дитину не надає Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку) щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Просила розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Просив розглянути справу на попередньому судовому засіданні. Вимоги позивачки підтверджуються копією свідоцтва про шлюб (а.с. 2), копією свідоцтва про народження сина [PERSON], [INFO], (а.с. 3). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ч. 4 ст 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду тобто з 20.10.2015 року до повноліття дитини. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON]звернулася до суду з заявою про перегляд рішення у звязку із нововиявленими обставинами по цивільній справі № 495/3689/13-ц за позовом [PERSON] до\~ Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 Червня»про повернення земельної ділянки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди. 03.11.2015 року від представника заявника ([PERSON]М.) [PERSON], надійшла до суду заява про залишення заяви [PERSON]про перегляд рішення у звязку із нововиявленими обставинами по цивільній справі № 495/3689/13-ц за позовом [PERSON] до\~ Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 Червня»про повернення земельної ділянки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди без розгляду та повернення доданих до заяви документів для предявлення їх у апеляційному суді. Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про те, що заява представника [PERSON]про залишення заяви про перегляд рішення у звязку із нововиявленими обставинами по цивільній справі № 495/3689/13-ц за позовом [PERSON] до\~ Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 Червня»про повернення земельної ділянки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди залишенню без розгляду, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 207 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Згідно із статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд зобов'язаний залишити заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з відповідним клопотанням про залишення його позовної заяви без розгляду. Звернення із заявою про залишення заяви без розгляду робить неможливим вирішення спору, навіть якщо на цьому наполягає відповідач. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення заяви представника [PERSON]про перегляд рішення у звязку із нововиявленими обставинами по цивільній справі № 495/3689/13-ц за позовом [PERSON] до\~ Відкритого акціонерного товариства «Імені 28 Червня»про повернення земельної ділянки, відшкодування збитків та стягнення моральної шкодибез розгляду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та Анастасію, [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, подружню зраду відповідача, на ґрунті чого в сімї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 травня 2012 року Від даного шлюбу мають малолітніх дочок [PERSON], [INFO] та Анастасію, [INFO] (а.с.5,6). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Причиною розпаду сімї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та ведення домашнього господарства та подружню зраду відповідача. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхніх малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 15.01.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеської області, актовий запис № 2; дитину, [PERSON], [INFO] залишити проживати з нею. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з різністю характерів та морально-етичними поглядами на життя. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 15.01.2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 2, (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 181943). Від даного шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 403833, яка проживає з матірю, що підтверджується довідкою Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області № 2774 від 15.10.2015 року. Відповідно до матеріалів справи шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2015 року, спільне господарство не велось. Основною причиною припинення сімейних відносин є відсутність спільних інтересів та різність характерів. Майновий спір у сторін відсутній. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно\~ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. \~\~Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони; стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

20.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 серпня 2013 року. Від даного шлюбу дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сім'ї виникають постійні суперечки та непорозуміння. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 487,20 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на розлученні посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] на виклик суду не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення йому судової повістки (а.с.18), про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи розгляд справи у його відсутності не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2013 року (а.с.5). Від даного шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею при зверненні до суду судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

20.10.2015 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка у судове засідання не зявилася, але надала заяву про те, що позов підтримує та просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням справу слухати за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, не заперечує проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні. Із позову вбачається, що 13.10.2006 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1017. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя, сумісне господарство не ведуть з січня 2015 року. Подальше збереження сімї позивач вважає неможливим. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час між ними немає. Позивач просив розірвати їх шлюб. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.2/. Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

20.10.2015 року до Харківського районного суду Харківської області подано позов [PERSON] до [PERSON], 3-тя особа Лизогубіська сільська рада Харківського району Харківської області, в якому позивач просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 41,60 кв. м., житловою площею 26,60 кв. м., що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], що помер [INFO]. Сторонами подано суду заяви, в яких позивач позов підтримав, відповідач позов визнав та сторони просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник 3-ї особи в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомлено, тому суд розглянув справу за відсутності представника 3-ї особи. Дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. Згідно довідки комунального підприємства «Харківське районе бюро технічної інвентаризації» № Л-1070 від 23.09.2015 року житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Довідкою Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області № 02-20/460 від підтверджено, що за особовим рахунком [NUMBER] головою господарства по житловому будинку [ADDRESS] станом на 27.08.2008 року значиться [PERSON], отже, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України цей будинок входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Факт смерті [PERSON], який помер [INFO] підтверджений копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. Копією свідоцтва про народження позивача [NUMBER] підтверджено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], який помер [INFO], а тому на підставі ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька. Факт прийняття спадщини визнаний відповідачем, що звільняє позивача відповідно до ст. 61 ЦПК України від обов'язку доказування цього факту і такий факт суд вважає доведеним. Враховуючи факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька та ту обставину що будинок, розташований в [ADDRESS] входить до складу спадщини, суд вважає необхідним позов задовольнити і визнати за позивачем право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

20.10.2015 року за поштовим штемпелем [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою у якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 03.11.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис №3922) між ними посилаючись на те, що спільне життя не склалося через різні інтереси та втрату взаємопорозуміння. [PERSON] та [PERSON] на час звернення до суду разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Між сторонами 16.10.2015 року укладено договір умовами якого є визначення місця проживання дитини, порядок участі батьків у вихованні дитини. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] вимогу заяви підтримали та просили її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 109 подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис №3922 та видано відповідне свідоцтво (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1444 та видане відповідне свідоцтво (а.с.14). Між сторонами 16.10.2015 року укладено договір про місце проживання дитини, визначення розміру участі батька у вихованні та умови здійснення ним права на особисте виховання дитини (а.с.15-16), яким сторони визначили місце проживання дитини з матір'ю та порядок участі кожного з батьків у вихованні дитини. Із пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки близько року. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників. Тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. [PERSON] після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище набуте в шлюбі «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

20.10.2015 року заявник [PERSON]звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт належності йому правовстанавлюючих документів:трудової книжки [NUMBER] заповненої 25 червня 1983 року та диплома [NUMBER] виданого 30.04.1988 року Слов*янським сільськогосподарським технікумом Держагропрому УРСР. В судовому засіданні заявник наполягав на своїх вимогах з підстав викладених у заяві , просив суд заяву задовольнити та судові пояснила, що оскільки в його трудовій книжці та в дипломі його прізвище невірно записане , а саме замість [PERSON] зазначено [PERSON] він не може оформити собі пенсію. Представник заявника адвокат Башков С.В.вважав, що зазначена заява підлягає задоволенню, оскільки вірність прізвища заявника [PERSON] підтверджується наданими до позовної заяви письмовими доказами і задоволення вимог заявника забезпечить захист його особистих прав. Представник заінтересованої особи [PERSON]не заперечувала в задоволенні вимог заявника. Судом при дослідженні письмових доказів встановлено: Заявник не може оформити документи на отримання пенсії оскільки в його трудовій книжці [NUMBER] заповненої 25 червня 1983 року та дипломі [NUMBER] виданого 30.04.1988 року Слов*янським сільськогосподарським технікумом Держагропрому УРСР його прізвище невірно записане , а саме замість [PERSON] зазначено [PERSON] ( а.с.7-9,14). Відповідно до свідоцтва про народження, паспорту та військового квитка заявника його прізвище, ім*я та по батькові [PERSON] і де день його народження теж зазначено як і в трудовій книжці [INFO] ( а.с.5-7, 10-13). В суду не викликає сумнівів щодо пояснення заявника та досліджених в судовому засіданні письмових доказів по справі, щодо належності йому цих правовстанавлюючих документів. Заявник дійсно , крім звернення до суду не може встановити факту належності йому зазначених документів, оскільки інший порядок не передбачений діючим законодавством. Таким чином, суд, оцінюючі пояснення заявника та досліджені в судовому засіданні письмові докази , вважає , встановленим факт належності заявнику цих правовстанавлюючих документів.

Outcome: approved