Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 20 вересня 2021 року кредитна спілка «СуперКредит» (далі КС «СуперКредит») звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СК44/0175/17/55/99/СК/ЗС від 05.07.2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог КС «СуперКредит» посилається на те, що [PERSON] , яка 05.07.2017 року отримала кредит в розмірі 5010 грн. під 78% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 06.09.2021 року утворилась заборгованість, яка складається з 4481 грн. 58 коп. заборгованості по сплаті тіла кредиту, 7401 грн. 49 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 23.01.2018 року по 05.07.2020 року, 880 грн. 49 коп. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 21.09.2018 року по 31.07.2021 року, 374 грн. 65 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року, 921 грн. 54 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року, яку просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Проте, голова правління КС «СуперКредит» Дорошенко Б.П. надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково в межах чинного законодавства. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 год. 00 хв. 03 листопада 2021 року. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 05 липня 2017 року між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір кредитної лінії № СК-44/0175/17/55/99/СК/ЗС про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Кредитний договір) та Додатковий договір про транш №1 до Кредитного договору кредитної лінії № СК-44/0175/17/55/99/СК/ЗС про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 05 липня 2017 року (далі Додатковий договір). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 19.10.2017 року Шепетівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області відповідач [PERSON] змінила ім`я, про що 19.10.2017 року складено відповідний актовий запис № 30. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] . З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.12.2017 року вбачається, що [PERSON] у зв`язку із реєстрацією 08.12.2017 року шлюбу із [PERSON] , який рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.09.2020 року розірвано, змінила прізвище на [PERSON] . Згідно п.1.1. за Кредитним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом (загальним розміром) 5010 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору сторони погодили, що кредит надається позичальнику у національній валюті України після підписання даного договору готівкою в касі кредитодавця або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний додатковий пайовий внесок позичальника в кредитну спілку за його заявою. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 78 % річних (п.п. 3.2-3.5 Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його укладення і діє 36 місяців до 05 липня 2020 року. 05 липня 2017 року від відповідача надійшла заява про повернення добровільного додаткового пайового внеску в сумі 5010 грн. та такі зараховано позивачем на добровільний додатковий пайовий внесок в сумі 5010 грн., що підтверджується довідкою позивача від 05 липня 2017 року. Отже, КС «СуперКредит» виконала умови договору та надала відповідачу кредит у сумі 5010 грн., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером від 05 липня 2017 року. Відповідно до умов Кредитного договору, а саме нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту фактичну кількість календарних днів користування кредитом (п. 3.2); змінювана процентна ставка складає сімдесят вісім процентів річних (п. 3.3); позивач має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць (п. 3.5.). 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 5. Мотиви та висновки суду. Відповідно до п.п. 11 п. 2.4 Кредитного договору відповідач зобов`язався сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 20-го числа, вказаного в Додатковому договорі про транш згідно графіку платежів. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів (п.3.7). Відповідачем [PERSON] було порушено вимоги п. 3 умов Додаткового договору про транш №1, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачем повернення частини кредиту та сплати процентів за Кредитним договором. Зазначене вище підтверджуються розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії № СК-44/075/17/55/99/СК/ЗС станом на 06.09.2021 року, з якого вбачається, що заборгованість [PERSON] перед КС «СуперКредит» складається з 4481 грн. 58 коп. заборгованості по сплаті тіла кредиту, 7401 грн. 49 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 23.01.2018 року по 05.07.2020 року, 880 грн. 49 коп. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 21.09.2018 року по 31.07.2021 року, 374 грн. 65 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року, 921 грн. 54 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом проведення переговорів з відповідачем, однак зобов`язання за Кредитним договором [PERSON] не виконала. Відповідач повідомлялась про необхідність виконання своїх зобов`язань за кредитним договором відповідним листом від 03.08.2021 року вих.№2452/21. Зазначений лист був отриманий відповідачем 06.08.2021 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки заборгованість відповідача по тілу кредита та процентах підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідачем не оспорюється і який суд визнає належним та допустимим доказом, тому вимоги позивача про стягнення 4481 грн. 58 коп. заборгованості по сплаті тіла кредиту, 7401 грн. 49 коп. заборгованості по сплаті процентів за період з 23.01.2018 року по 05.07.2020 року є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту та процентів, стягнути 880 грн. 49 коп. інфляційних втрат на прострочене тіло кредиту за період з 21.09.2018 року по 31.07.2021 року, 374 грн. 65 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року, 921 грн. 54 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 21.09.2018 року по 06.09.2021 року. Суд вважає за необхідне вимоги в цій частині позову задовольнити частково з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. З урахуванням того, що Кредитний договір кредитної лінії № КС-44/075/17/55/99/СК/ЗС від 05.07.2017 року діяв до 05.07.2020 року, тобто строк кредитування відповідача закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами, стягненню підлягають 3 % річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період після прострочення грошового зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, тобто з 06.07.2020 по 06.09.2021 року. Отже, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, 3 % річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 4481 грн. 58 коп. помноженого на 3%, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме з 06 липня 2020 року до заявленого позивачем періоду (06 вересня 2021 року), поділеного на 365 (днів у році). Тобто, 4481 грн. 58 коп. (борг за кредитом) х 3% х 428 днів : 365 = 157 грн. 45 коп. А тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає 157 грн. 45 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по тілу кредиту за період з 06 липня 2020 року по 06 вересня 2021 року. Аналогічне нарахування 3 % річних від простроченої суми зобов`язання по процентам: 7401 грн. 49 коп. (борг по процентах) х 3% х 428 днів : 365 = 260 грн. 07 коп. Тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає 260 грн. 07 коп. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 06 липня 2020 року по 06 вересня 2021 року. Разом з тим, частиною другою ст. 625 ЦК України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до таблиці індексів інфляції наявною в матеріалах справи, починаючи з липня 2020 року по липень 2021 року сукупний індекс інфляції становить 1,0957, звідси інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 19.01.2020 року по 31.07.2021 року в межах заявлених позовних вимог становить 428 грн. 83 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином позов КС «СуперКредит» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення. 6.Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. А тому, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2055 грн. 25 коп. Судові витрати позивача на правничу допомогу, сума яких складає 2400 грн. також підлягають відшкодуванню, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України представником позивача надано всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. На підставі ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial