Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що з відповідачем [PERSON] з травня 2001 року до квітня 2008 року знаходилась у фактичних шлюбних стосунках та проживали в її квартирі в м.Миколаєві. [INFO] року у них народився син - [PERSON], та відповідач був записаний батьком дитини у актовому записі та свідоцтві про його народження. Натомість в 2008 році відносини між сторонами були припинені, та відповідач переїхав проживати до своїх батьків в с.Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області. З того часу і по сьогодні відповідач не займається вихованням та матеріальним утриманням сина, не приймає будь-якої участі у його житті. Не відвідує сина, не піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не спілкується з сином. Вихованням, утриманням та турботою про розвиток сина позивачка займається самостійно. 13.08.2012 року прийняте рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх сина, натомість відповідач вказаного рішення не виконує та має заборгованість зі сплати аліментів. Посилаючись на те, що відповідач усунувся від виконання батьківських обов'язків, свідомо без будь-яких поважних причин нехтує своїми обов'язками як батько їх сина [PERSON], позивачка просить про позбавлення його батьківських прав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила про вищевикладене. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення (а.с. 25). Згідно даних телефонограми [PERSON] не заперечував проти заявлених [PERSON] позовних вимог щодо позбавлення його батьківських прав. В судове засідання не прибуде. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами 2,3 ст.11Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Із роз'яснень, викладених у п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Тобто, за загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. За даними копії свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON], [INFO], сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками хлопчика (а.с. 11). Згідно довідки житлово-експлуатаційної контори «Південь» від червня 2014 року, неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю (а.с. 12). На підтвердження своїх пояснень щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків з утримання їх сина позивачкою надано довідку щодо наявності заборгованості відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини (а.с. 19). За даними лікарських установ та навчального закладу, де навчається неповнолітній [PERSON], слідує що вихованням та оздоровленням сина займається мати [PERSON] (а.с. 15,17-18). Частиною 5 ст.19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За даними висновку Жовтневої РДА від 25.06.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON] [INFO] року у них народився син [PERSON]. З квітня 2008 року і по сьогоднішній день утриманням та вихованням хлопчика займається мати. Батько, який живе окремо від них, долею сина не цікавиться, з дитиною не спілкується, матеріально не утримує. За вказаного служба прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 5-6). В судовому засіданні представник служби у справах дітей висновок підтримала та пояснила, що [PERSON] неодноразово було викликано на комісію для з'ясування підстав з позбавлення його батьківських прав, перевірки обставин, на які посилалася позивачка. Однак [PERSON] виклики служби проігнорував, що свідчить про його байдуже ставлення до долі дитини. Враховуючи викладене, з пояснень учасників справи та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини свідчать про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], створенню для нього належних умов для проживання, здорового розвитку та навчання, що відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення його батьківських прав, та що таке рішення відповідає інтересам цієї дитини. На підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 487грн. 20 коп.

Outcome: approved