overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

20 квітня 2017 року заявник\~[PERSON] міська рада,\~звернувся із заявою про визнання спадщини\~від умерлою у вигляді квартири [ADDRESS], жилою площею 17,02 кв.м, загальною площею 29,72 кв.м, що відкрилася після смерті [PERSON],\~з переходом її у власність територіальної громади м. Маріуполя. Представник [PERSON] міської ради [PERSON] надала до суду клопотання про розгляд заяви без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити Дослідивши матеріали справи,\~суд вважає вимоги заявника необґрунтованими і такими,\~що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу №2-589 від 20.02.1991 року, квартира [ADDRESS], належила [PERSON]. Відповідно акту обстеження житлового приміщення від 19.02.2016 року квартиронаймачем квартира [ADDRESS] була [PERSON]К, [INFO], яка померла 02.01.1996 року. (а.с. 5). Як пояснила сусідка [PERSON], в квартирі [ADDRESS] вже більше 15 років ніхто не проживає. Після смерті [PERSON], у квартиру навідувалась дочка та онука, зі слів сусідки дочка померла, а онука більше не навідувалася до квартири. Відповідно до вимог\~ст.\~1277\~ЦК\~України, \~у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом,\~усунення їх від права на спадкування,\~неприйняття ними спадщини,\~а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину від умерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини від умерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина,\~визнана судом від умерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до відповіді Другої маріупольської державної нотаріальної контори від 25.07.2017 року, є спадкова справа щодо майна, а саме: квартири [ADDRESS]. Тобто,\~на майно покійної є спадкоємці. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити заявникові в його вимозі визнати спадщину [PERSON]К,\~що померла 02.1.1996 від умерлою. Напідставі\~ст.\~ст.\~1220,\~1221,\~1277\~ЦК\~України,\~

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

20 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, пров. Стисова, 36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.04.2017р. о 16 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.04.2017р. о 16 год. 41 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Коваленко лікарні КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора збуджена, негативістична,висловлює маячні ідеї відносини, впливу до родичів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

20 квітня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл.., м. Нікополь, вул. Чехова, 26. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.04.2017р. о 13 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує проти задоволення заяви. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.04.2017р. о 13 год. 54 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою родичів. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що у хворого вербальний контакт малопродуктивний внаслідок вираженої моторної афазії. Настрій нестійкий. В розмову вступає неохоче, на запитання відповідає нечленороздільно. Виражена відволікаємість, швидко втомлюється, відвертається. Елементарні інструкції з невербальним підкріпленням виконує, огляду не опирається. Обмани сприйняття на момент огляду поведінкою не виявляє. Маячні ідеї не висловлює. Мислення торпедне. Емоційне оскуднення. Порушена концентрація уваги. Память знижена переважно на поточні дії. [PERSON] було поставлено попередній діагноз розлади особистості та поведінки внаслідок органічного враження головного мозку важкого ґенезу. Дементний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

20 квітня 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 серпня 2004 року уклав шлюб з відповідачкою, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 286. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, не надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 серпня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 286. Сторони від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає відшкодуванню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29.11.2003 року він уклав шлюб із [PERSON], який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис № 1348). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачкою. Через різні погляди на життя з 2012 року між ними були припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства. Примирення неможливе. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.1). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с. 13). Відповідач в судове засідання не з'явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с. 14) Приймаючи до уваги позицію позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29 листопада 2003 року, актовий запис № 1348 (а.с.6). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис 513 (а.с.3). Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 25 грудня 1997 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 21, між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Вказав, що від даного шлюбу у них двоє дітей, які на даний час повнолітні та мають свої сімї. Зазначив, що шлюбні стосунки між ними фактично припинені з січня 2017року, тому що в результаті спільного проживання зясувалося що вони з відповідачкою зовсім різні люди по складу характеру, весь цей період вони безперестанку сварилися. Вважає, що примирення та збереження сімї з відповідачкою неможливе і суперечило б його переконанням, щодо спільного життя. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], який зареєстровано 25 грудня 1997 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 21. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у їхній відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 25 грудня 1997 року у виконавчому комітеті Керстенецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ №126333. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, небажання позивача зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що 11 грудня 2004 року у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Вказала, що від спільного подружнього життя з відповідачем у них народилися двоє малолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що причиною розпаду сімї є побутові сварки, сімейні чвари, непорозуміння та конфліктні ситуації, як наслідок вони проживають в даний час окремо. У них з відповідачем різні характери та погляди на життя. Між нею та відповідачем немає взаєморозуміння щодо багатьох принципових життєвих позицій, в результаті цього між ними втрачено кохання та взаємоповагу. Тому вона вважає, що за таких обставин їхнє спільне подружнє проживання неможливе, сімї фактично немає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 11 грудня 2004 року у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Ротар». Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 11 грудня 2004 року у виконавчому комітеті Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-МИ № 126332. У сторін від спільного подружнього життя народилися діти: донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-МИ № 202084; донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-МИ № 202085, які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сімю. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з кожного з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 99459,35 грн., яка складається з 59314,24 грн. - основний борг; 24942,21 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту; 13178,16 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 2024,74 грн. - 3 % річних від суми заборгованості, мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідачів зобов'язань з повернення кредиту. Просив стягнути з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проти розгляду справи у його відсутність та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів до суду надано не було. З огляду на наведене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

20 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом до відповідачки з вимогою розірвати шлюб, зареєстрований 14 жовтня 1997 року, мотивуючи його тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, ведення спільного господарства і спільне проживання давно припинені, спільні інтереси відсутні. Відповідачка в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. За наявності умов, передбачених статтею 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні позивач позов підтримав і наполягав на розірванні шлюбу, пояснивши, що спільне проживання та шлюбні відносини з відповідачкою припинені чотири роки тому і не можуть бути відновлені, оскільки нічого спільного між ними не залишилося. Їх син уже повнолітній, однак розірвати шлюб у органі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо через пасивну поведінку відповідачки, яка не хоче цим займатися і їй все байдуже. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON], який народився [INFO] року в с. Клен Радомишльського району Житомирської області, громадянин України і [PERSON], яка народилася 2 серпня 1973 року в с. Кримок Радомишльського району Житомирської області, громадянка України, одружились 14 жовтня 1997 року, про що складено актовий запис № 403. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка -[PERSON]; дружини - [PERSON]. Місце реєстрації - Києво-Святошинський районний відділ реєстрації актів громадянського стану Київської області (а.с.8). Подружжя має повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9). За змістом статей 104 і 105 СК України однією з підстав припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що зазначені у позовній заяві та підтверджені позивачем в судовому засіданні обставини взаємовідносин з відповідачкою не притаманні сім'ї, яка фактично розпалася, неможливість розірвання шлюбу між подружжям в порядку статті 106 СК України, суд погоджується з позивачем про необхідність розірвання шлюбу в судовому порядку. За правилом частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Підстав для зміни прізвищ подружжя після розірвання шлюбу, передбачених статтею 113 СК України, в матеріалах справи немає. За правилами статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по оплаті судового збору на суму 640 гривень.

Outcome: approved