Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

20 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про стягнення грошових сум, одержаних по недійсній угоді. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 03 липня 2010 року ним було укладено з відповідачем угоду № 0325762, предметом якої є надання учаснику програми «Авто Так» послуг через систему придбання автомобілів в групах. Відповідно до угоди зобов'язання відповідача зводяться до організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи, здійснення адміністративних процедур. Згідно цієї угоди та додатків до неї послуги відповідача полягають в організації та адмініструванні системи «Авто Так». Учасник сплачує передбачені угодою кошти, в т. ч. вносить плату за послуги, пов'язані із вступом до системи в сумі 3625,92 грн., щомісячні чисті внески, щомісячні внески по оплаті послуг, страхового платежу, а ТОВ «Авто Просто» формує групу учасників, яким надається право на придбання автомобілів за рахунок чистого фонду групи. Учасник отримує автомобіль через механізм накопичення внесків. Відповідно до п.5.1; 5.2 угоди, ст.4 Додатку №2 до угоди, автомобіль купується за рахунок чистих внесків усіх учасників групи, і сплата повної ціни автомобіля учасником групи, який його вже отримав, забезпечує можливість купівлі автомобіля для тих учасників групи, які їх ще не одержали. Угода не містить строків та термінів отримання учасником автомобіля, не передбачає будь-якої відповідальності ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання учасником автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Із змісту угоди випливає, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасниками угод, які укладені з кожним з них, і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивач безпосередньо у будь-які правовідносини не вступав, тобто між ним та іншими учасниками системи взаємних прав і обов'язків не виникло. Таке може свідчити про порушення з боку відповідача принципу добросовісності та існування дисбалансу договірних прав і обов'язків на шкоду споживача, введення його в оману, наявність ознак пірамідальної схеми і нечесної підприємницької практики. Вважає угоду № 0325762 нікчемною, оскільки угода порушує його права як споживача, так як укладена внаслідок здійснення нечесної підприємницької практики. Тому, посилаючись на умови вказаної угоди, ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ЗУ «Про захист прав споживачів», просив стягнути з відповідача на його користь сплачені ним кошти в розмірі 70790,18 грн.. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі і просив суд їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що він звертався до відповідача з проханням повернути сплачені ним кошти, але останній на це звернення не реагував. Тому він вимушений був звернутися до суду. Відповідач в судове засідання не зв'явився. Про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Згідно наданих письмових пояснень відповідача вбачається, що він позов не визнає і просить розглянути справу без участі представника відповідача. З письмових заперечень відповідача вбачається, що угода, яка була укладена з позивачем повністю відповідає діючому законодавству України. Дану угоду та додатки до неї позивач підписав, що є свідченням факту ознайомлення, розуміння ним та згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та додатків до неї.. Позивачу до підписання Угоди, доводилась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Крім цього зазначено, що позивач мав право розірвати Угоду та відмовитися від подальшої участі в системі «Авто Так» протягом 7 календарних днів від дати підписання, шляхом подання заяви до центрального офісу. У такому разі останньому повертаються вся сума коштів, внесена ним на рахунок ТОВ «Авто Просто», але позивач такої заяви не надавав. Тому твердження про відмову в поверненні позивачу коштів вважає таким, що не відповідає дійсності. Заяву позивача про нікчемність угоди вважає безпідставною. Просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 03.07.2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] була укладена угода № 0325762, яка разом з додатками була підписана обома сторонами та скріплена печаткою юридичної особи. Згідно ст.1 Угоди предметом її є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. Згідно ст.2 вказаної угоди «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобіля учасниками через систему придбання в групах «Авто Так». «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених Угодою. Згідно ст.10 Угоди підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Згідно додатку №1 позивач бажав придбати автомобіль «Chery Tiggo» вартістю 100720 грн. Згідно ст.13 Додатку №2 учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити «Авто Просто» у письмовій формі. Вказаною нормою передбачено порядок та розмір повернення сплачених коштів. Пунктом 13.8 Додатку передбачено, що якщо Учасник виявить бажання розірвати угоду та відмовитися від подальшої участі в системі «Авто Так» протягом 7 (календарних) днів від дати підписання Угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок «Авто Просто». Протягом зазначених 7 днів Учасник зобов'язаний письмово повідомити про розірвання Угоди шляхом подання заяви в центральний офіс «Авто Просто». Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним не вимагається. Відповідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Як вбачається з копій квитанцій, [PERSON] на адресу ТОВ «АВТО ПРОСТО» було сплачено станом на 15.11.2013 року внесок в сумі 70790,18 грн. Матеріали справи не містять відомостей про звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання угоди та повернення коштів. У розумінні п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» поняття пірамідальної схеми має такі обов'язкові ознаки у їх сукупності: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; надання компенсації за рахунок залучення кожним учасником інших споживачів схеми; відсутність продажу або споживання товару. Як вбачається з матеріалів справи позивач згідно укладеної угоди був включений до числа учасників послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. Отже предметом угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля. Укладеною угодою чітко передбачено, що споживач кожного місяця оплачує частину вартості автомобіля. Якщо автомобіль був одержаний учасником послуг до повної сплати його вартості, то споживач зобов'язаний після одержання та реєстрації на своє ім'я автомобіля. При цьому, у відповідності до вимог ст.8.2 додатку № 2 до укладеної угоди право на отримання автомобіля означає право учасника послуг одержати безпосередньо автомобіль та обов'язок товариства передати цей автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належним чином виконує свої обов'язки. Таким чином, щомісячні грошові внески учасника послуг є платою за автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної сторонами угоди, а не платою за можливість одержання права на придбання цього товару, як це вважає позивач. Споживач, який виконав усі умови угоди та повністю оплатив вартість автомобіля, має право вимагати від товариства передачі автомобіля незалежно від того, чи провадять свої грошові внески інші учасники послуг, тобто системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» передбачено, що кожен учасник, який належним чином виконує свої зобов»язання за укладеною угодою, отримує автомобіль через передбачений в угоді певний механізм, при цьому, кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, які можна придбати за рахунок фонду цієї групи, створеного щомісячними внесками учасників цієї ж групи. Таким чином, в діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики. Підстав вважати, що розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі не має, тому визначені ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» умови для визнання угоди недійсною відсутні, оскільки згідно ст. 2 угоди ТОВ гарантує учаснику право на отримання автомобіля за умови виконання ним всіх зобов'язань, передбачених угодою, тобто зобов'язання відповідача щодо передачі позивачу автомобіля чітко передбачені умовами угоди. Споживач сплачує саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Право на отримання автомобіля надається за механізмами, передбаченими угодою та відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Відповідач отримує плату саме за рахунок продажу продукції - надання послуг, а не за рахунок залучення інших споживачів. Крім того, після отримання учасником автомобіля та реєстрації його на власне ім'я останній зобов»язаний сплачувати внески до повного виконання зобов'язання за угодою - повної оплати вартості автомобіля, оплати послуг відповідача та страхових внесків. Ствердження позивача про те, що автомобіль є компенсацією або винагородою споживачу в розумінні ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» необгрунтовані. У діяльності відповідача не вбачається ознак нечесної підприємницької практики. З огляду на зміст позовних вимог позивача не вбачається, якими саме діями чи бездіяльністю відповідач порушив його права та проявив відносно нього нечесну підприємницьку діяльність і в чому саме є омана з боку відповідача. Угода та додатки до неї підписані сторонами, узгоджені ними, ознак несправедливості у вказаних умовах не вбачається. Порядок повернення коштів у разі розірвання угоди передбачений Угодою, тому у вказаній частині підстав вважати несправедливими умови не має. За таких обставин не можна погодитись з ствердженнями позивача стосовно пірамідальної схеми діяльності товариства, оскільки відсутні головні ознаки такої схеми: безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших, бо згідно з укладеною угодою усі учасники групи за встановленою певною схемою отримують товар - автомобілі - за рахунок об'єднання усіх їхніх внесків, хоча дійсно, є різниця у часі отримання товару кожним споживачем за умови виконання своїх зобов'язань. Натомість під час укладання угоди позивач отримав примірник цього документу та додатки, де міститься перелік послуг товариства, мав можливість ознайомитись з цими документами та добре вивчити їх, протягом семи днів, передбачених п.13.8 ст.13 додатку № 2, не відмовився від угоди, із заявою про її розірвання не звертався. Законом України від 2 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» ( введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ( як уповноважений державний орган) затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ( розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників ( і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до додатку № 2 Угоди система «АвтоТак» - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг «АВТО ПРОСТО» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому Угодою ( ст. ст. 5,6 додатку № 2 до Угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Як убачається із наведеного, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття «пірамідальна схема» та «придбання товарів у групах». Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності «пірамідальної схеми» згідно з п. 7 ч.3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору. Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності ( надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним думку позивача про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. Такі ж висновки висловлені в Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. (справа №6-40цс13). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, вимоги позивача суд вважає безпідставними та необґрунтованими, а тому позивачу у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі Закону України «Про захист прав споживачів», ст..ст.203,215 ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг»,

Outcome: dismissed