Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

21.04.2016 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач посилався на те, що 16.04.2015 року між позивачем та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір №5760.04.00.2357, згідно якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля DAEWOO GENTRO. На виконання вимог кредитного договору, між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року. Обєктом страхування є автомобіль [NUMBER]. 17.04.2015 року між позивачем та банком укладено договір застави №5760.04.00.2357/S-2. Вищевказаний автомобіль є предметом застави. Між позивачем та відповідачем була укладена угода про страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується полісом №АІ/5911023 від 17.04.2015 року 22.12.2015 року сталася ДТП за участю водія Павлюк [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER] та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 року Павлюк [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124\~КУпАП та на останню накладено штраф. Так, позивачем надано висновок №3690 від 04.04.2016 року про вартість матеріального збитку, яку було спричинено внаслідок ДТП, яка становить 115290,74 грн. Позивач звернувся до відповідача з заявою про страховий випадок, проте йому було відмовлено у виплаті у звязку з тим, що відповідач не визнав дану ДТП страховим випадком, відповідно до п.17.2.14 договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.04.2015 року. У звязку з чим, позивач просить суд визнати страховим випадком ДТП, що мала місце 22.12.2015 року; стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 115290,74 грн., пеню у розмірі 207,90 грн., 3% річних 253,64 грн. та вартість проведення експертного дослідження 1400,00 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2016 року у даній справі відкрито провадження та позов призначено до розгляду по суті. 13.09.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено заочне рішення у справі, де позов задоволено в повному обсязі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017 року скасовано заочне рішення суду від 25.04.2016 року по даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в заяві позовні вимоги визнав, просив суд їх задовольнити. 18.07.2016 року та 20.04.2017 року представник відповідача надав заперечення та уточнення до них проти позову, в яких позовні вимоги не визнає, посилаючись, що дана ДТП не є страховим випадком та страхове відшкодування не підлягає виплаті у звязку з порушенням Павлюк [PERSON] Розділу 16 ПДР України «перетинання перехрестя», що відповідно п.17.2.14 договору добровільного страхування наземного транспорту від 16.04.2015 року не підпадає під відповідні виплати та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Також представник відповідача зазначає, що [PERSON] є неналежним позивачем, бо третя особа - ПАТ «Кредобанк» не відмовилось від права предявлення позову до страховика та відсутності наміру звернутись до нього із заявою про виплату страхового відшкодування на свою користь в майбутньому, а відтак і відсутні підстави для задоволення позову. 15.09.2016 року третя особа ПАТ «Кредобанк» надав пояснення у справі, в яких зазначив, що проти позову не заперечує та, як вигодонабувач за договором страхування №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року, не заперечує проти задоволення позову за умови наступного перерахування отриманих коштів(страхового відшкодування) в рахунок погашення кредитної заборгованості. 12.09.2016 року третя особа Павлюк [PERSON] надала до суду заяву про розгляд с прави у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16.04.2015 року між позивачем та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір №5760.04.00.2357, згідно якого позивач отримав кредит на придбання автомобіля DAEWOO GENTRO. На виконання вимог кредитного договору, між позивачем та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року. Обєктом страхування є автомобіль [NUMBER]. Відповідно до п.2 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року, вигодонабувачем за даним договором є ПАТ «КРЕДОБАНК». 17.04.2015 року між позивачем та банком укладено договір застави №5760.04.00.2357/S-2. Вищевказаний автомобіль є предметом застави. Між позивачем та відповідачем була укладена угода про страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується полісом №АІ/5911023 від 17.04.2015 року 22.12.2015 року сталася ДТП за участю водія Павлюк [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER] та за участю водія [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER]. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 року Павлюк [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124\~КУпАП та на останню накладено штраф. Згідно вказаної постанови, Павлюк [PERSON] порушила п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху. Позивачем, згідно п.12.5 Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №1860129-02-04-01 від 16.04.2015 року, було повідомлено відповідача про настання страхового випадку, подані документи, передбачені п.п. 15.2, 15.3, 15.4, 15.6, 15.7.1 вказаного Договору. 13.02.2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій прохав повідомити чи визнана ДТП, яка мала місце 22.12.2015 року, страховим випадком. Листом №1178/655950 від 01.03.2016 року, відповідач повідомив, що відстрочив термін прийняття рішення по справі та призначив додаткове розслідування і після зясування всіх причин буде прийнято рішення по події 22.12.2015 року. Позивачем надано висновок №3690 від 04.04.2016 року про вартість матеріального збитку, яку було спричинено внаслідок ДТП, яка становить 115290,74 грн. Листом №1666/655950 від 23.03.2016 року, відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ані постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, ані посадовими особами Дніпропетровського ВНП не зясовано обставин скоєного Павлюк [PERSON] правопорушення, а тому, подія, яка відбулася 22.12.2015 року визнана не страховою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2017 року по даній цивільній справі призначено судову авто технічну експертизу. За результатами проведення судової авто технічної експертизи, надано висновок експерта №2477-17 від 04.10.2017 року. Згідно даного висновку, Павлюк [PERSON] повинна була діяти згідно вимог п.16.1, 16.3, 16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинення заборонено» Розділу 33 ПДР України. В її діях вбачається невідповідність до вимог п.16.1, 16.3, 16.11 ПДР України та вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинення заборонено» Розділу 33 ПДР України, що з технічної точки зору, знаходиться в причинному звязку технічним характером ДТП. Отже, вказаним висновком судової авто технічної експертизи зясовані обставини скоєння Павлюк [PERSON] правопорушення, а тому є підстави до виплати страхового відшкодування. Однак, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Згідност.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.1\~Закону України\~«Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування. Згідно зі ст.16\~Закону України\~«Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування (подати допомогу, виконати послуг тощо), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст.\~636\~ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Відповідно до ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ч.1 ст.985\~ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене міститься і в ст.3 Закону України «Про страхування». Згідно ч. 2ст. 985 ЦК України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Положеннями п. 3 ч. 1ст. 20 Закону України «Про страхування», визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч.2 ст.\~636\~ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору (ч.4 ст.636 ЦК України). Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення на його користь з ПрАТ СК «ВУСО» страхове відшкодування у розмірі 115290,74 грн., пеню у розмірі 207,90 грн., 3% річних 253,64 грн. та вартість проведення експертного дослідження 1400,00 грн, оскільки, відповідно до п. 2 якого, вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ «КРЕДОБАНК», якому належить право страхового відшкодування та який 15.09.2016 року(а.с.123) надав свою згоду на задоволення позовних вимог за умов наступного перерахування отриманих коштів(страхового відшкодування) в рахунок погашення кредитної заборгованості. Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] набув право вимоги щодо виплати страхового відшкодування, оскільки в матеріалах справи є письмове погодження діючого вигодонабувача ПАТ «КРЕДОБАНК», щодо призначення позивача вигодонабувачем для одержання страхового відшкодування. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved