Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 06 грудня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором поворотної фінансової допомоги позики, посилаючись на те, що за умовами укладеного 18 січня 2018 року договору, позичальник отримала грошові кошти в сумі 269 800 грн, які зобов`язувалася повернути до 31 березня 2019 року. Після спливу строку повернення позики - 31 березня 2019 року [PERSON] обумовлену суму позики не повернула, у зв`язку із чим позивач просить її вимоги задовольнити, та окрім суми позики стягнути інфляційні втрати в сумі 4 307 грн 53 коп., та 3 відсотка річних відповідно до ч.2ст.625ЦК України в сумі 6 850 грн12 коп. 15 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечила щодо позову, вважає, що позивачем не доведено факт надання коштів, а умовами договору сума позики не була визначена, а тому договір є неукладеним. 26 травня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача, зазначив, що кошти обумовлені договором про надання поворотної фінансової допомоги були перераховані на картковий рахунок позичальника. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позву заперечив, зазначив, що кошти отримані за договором про надання поворотної фінансової допомоги були неправомірною вигодою, яка була призначена для начальника КЕВ м.Хмельницький [PERSON] за нестворення перешкод у реалізації договорів постачання природного газу впродовж 2019 року, а [PERSON] була бухгалтером цього підприємства. Крім цього відповідно до оригіналу другого примірника договору, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження 12019240000000332 від 15 грудня 2019 року міститься напис, виконаний рукою [PERSON] та [PERSON] про передачу та отримання грошових коштів в сумі 269 800 грн. 2.Заяви та клопотання. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23 липня 2020 року з АТ КБ «ПриватБанк» було витребувано інформацію про підтвердження зарахування на особисті рахунки [PERSON] грошових коштів перерахованих з особистих рахунків [PERSON] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 січня 2021 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено. 3.Фактичні обставини встановлені судом за зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 18 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 269 800 грн строком до 31 березня 2019 року. На виконання умов договору [PERSON] в період з 24 січня 2018 року по 12 березня 2019 року отримала 15 платежами грошові кошти в сумі 269 800 грн, що підтверджується відомостями з АТ КБ «ПриватБанк» наданими на ухвалу суду про витребування доказів. В завіреній Військової прокуратурою Хмельницького гарнізону копії договору про надання поворотної фінансової допомоги містяться написи виконані 31 березня 2019 року як [PERSON] та [PERSON] про отримання та повернення грошових коштів в сумі 269 800 грн. Факт вчинення відповідних написів в судовому засіданні представник позивача не заперечив, однак пояснив, що запис було здійснено на прохання [PERSON] , у зв`язку із невідображенням відповідних сум у декларації про доходи відповідача за 2019 рік. Фактично жодних коштів від [PERSON] за умовами договору отримано не було. У зв`язку із чим 31 січня 2020 року [PERSON] направила на електронну пошту [PERSON] вимогу про сплату коштів за договором поворотної фінансової допомоги в сумі 269 800 грн., яка позичальником виконана не була. 4.Мотивована оцінка кожного аргументу наведеного учасниками справи, порушення права. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що відповідач взяті на себе зобов`язання із повернення суми позики не виконав, у визначений позикодавцем строк кошти не повернув, а тому наявну заборгованість в сумі 269 800 грн а також інфляційні втрати за період з 1 квітня 2019 року по 03 лютого 2020 року в сумі 4 307 грн 53 коп, та 3 відсотка річних в сумі 6 850 грн 12 коп. просить стягнути на його користь із позичальника. В обґрунтування своїх вимог позивачем надана копія договору від 18 січня 2018 року, однак на ньому на відміну від примірника наданого відповідачем напис про повернення коштів позичальником та отримання їх позикодавцем відсутній, хоча як підтвердив в судовому засіданні представник позивача такі написи виконанні на двох примірниках договору. Суд, критично оцінює показання представника відповідача, щодо неотримання грошових коштів позичальником, оскільки це спростовується наданою банківською випискою по його рахунку. Однак відповідно до ч.1 ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши зобов`язання повинен надати розписку про одержання виконання частково чи в повному обсязі. Як встановлено в судовому відповідний напис кредитором було вчинено 31 березня 2019 року, у зв`язку із чим підстави для задоволення позову відсутні. Не заслуговують на увагу твердження позивача проте, що відповідний запис у договорі про надання фінансової допомоги ним було виконано на прохання відповідача, оскільки запис містить відомості про повне виконання зобов`язання боржником, що в силу закону вважається належним виконанням зобов`язання позичальником. 5.Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування. Згідно ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки в справі відсутні докази, які б доводили невиконання зобов`язання [PERSON] , суд підстав для задоволення позову не вбачає. 6.Судові витрати. Судові витрати по справі становлять 2 809 грн 58коп., однак враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, їх відповідно до положень ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed