Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

20.10.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що є власником вказаної квартири, в якій з 30.03.2016р. зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які з моменту реєстрації у даному житловому приміщенні не проживають, а тому втратили право на його користування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а також уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, заперечень з приводу поданого позову не надали. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.1 ст.280 ЦПК України, які підтверджені наявними в справі доказами, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав: Позивач [PERSON] відповідно до Договору купівлі-продажу серії ВКС №102213, посвідченого 29.11.2007р. та зареєстрованого в реєстрі за № 4843 приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., та Реєстраційного посвідчення на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, виданого 18.05.2008р. Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житловик» від 18.02.2020р. №251, у цьому житловому приміщенні з 30.03.2016р. в передбаченому законом порядку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в якості іншої особи. Факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у період з 2016 року по теперішній час за вказаною адресою, підтверджується Актом обстеження житлових умов заявника від 18.02.2020р. № 8 Комунального підприємства «Житловик». Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст.150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст.156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім цього, відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 цього ж Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За роз`ясненнями, викладеними в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судам Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] добровільно покинули квартиру [ADDRESS] , вибувши у 2016 році проживати за іншою адресою, суд вважає, що останні втратили право на користування спірним житлом, оскільки не проживають в ньому без поважних причин. Висновком № 43 від 11.06.2021р., комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області визнала за доцільне визнати малолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту висновку, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області під час спілкування з відповідачем [PERSON] встановила, що остання разом із сином [PERSON] проживають в місті Євпаторія Автономної Республіки Крим, де зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , забезпечені житловою площею та не заперечують проти зняття їх з реєстрації по [ADDRESS] . Враховуючи трудову зайнятість та фінансові можливості, не має змоги приїхати самостійно та знятись з реєстрації. За допомогою засобів електронного зв`язку [PERSON] надіслала заяву, щодо погодження зняття її, разом із сином [PERSON] з реєстрації по [ADDRESS] . Відповідачами не надано доказів відносно створення позивачем перешкод для їх законного користування спірним житлом. З позовами про усунення перешкод в користуванні житлом, про вселення чи з будь-яким іншим позовом, спрямованим на захист свого права, відповідачі не зверталися. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved