Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

20 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні приватною власністю, шляхом виселення та зняття з реєстрації, мотивуючи свій позов тим, що вона на підставі договору дарування від 11.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], прийняла у власність житловий будинок за № 31, що розташований по вул. Ломоносова у м.Полтава. 15.03.2013 року між нею та [PERSON] було укладено договір №30 про надання в користування з правом реєстрації житлової кімнати площею 7,4 м2 у будинку №31 по вул. Ломоносова в м.Полтаві. 23.09.2015 року нею було направлено відповідачеві лист-попередження про наміри розірвати укладений договір найму, однак [PERSON] жодної відповіді їй не надавав. Крім того, протягом останнього року [PERSON] створив їй та її сину [PERSON], умови, які є нестерпними для проживання, чим перешкоджає користуватися та розпоряджатися своїм майном. В добровільному порядку [PERSON] висилитися з даного приміщення та знятися з реєстраційного обліку не бажає. В звязку з чим, просила суд зняти [PERSON], 06.10.1973 року з реєстраційного обліку з подальшим виселенням з житлового будинку за адресою: м.Полтава, вул. Ломоносова, 31 та стягнути з останнього на її користь суму сплаченого судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп. 24 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з зустрічною позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання договору неправомірним, яка обґрунтована тим, що з 1997 року він та [PERSON] проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу.11.07.2008 року [PERSON] було оформлено договір дарування житлового будинку, після чого вони постійно стали разом в ньому проживати. Квартиронаймачем та наймачем в будинку №31 по вул.Ломоносова в м.Полтаві він не був, а проживає тут з 2008 року, як член сім»ї позивачки, користуючись всім будинком та господарськими будівлями. Тому договір укладений 15.03.2013 року мав лише формальний характер. В звязку з чим просив визнати договір №30 від 15.03.2013 року, підписаний між ним та [PERSON] неправомірним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON], адвокат [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі, а в задоволенні позову [PERSON] просили відмовити за безпідставністю. Третя особа Київський районний відділ в м.Полтаві УДМС України Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляд справи повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. Враховуючи згоду представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], думку адвоката [PERSON], наявні у справі докази, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, що не зявилися в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON], відповідача [PERSON], думку адвоката [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю, в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 11.07.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] належить житловий будинок №31 з належними службовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вулиці Ломоносова в м.Полтаві, розташований на земельній ділянці, яка згідно довідки Полтавського міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру №28-16/755 від 09.06.2008 року у власність або оренду не передавалась (а.с.4-5). [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.08.2008 року (а.с.6) за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок №31 по вулиці Ломоносова в місті Полтаві. 15 березня 2013 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір №30 (а.с.7), згідно якого [PERSON] надала [PERSON] кімнату житловою площею 7,4 кв.м в будинку №31 по вулиці Ломоносова в місті Полтаві тимчасово. 23 вересня 2015 року [PERSON] надіслала [PERSON] лист (а.с.8), в якому зазначала, що відповідно до пункту 2 вказаного Договору, він може бути розірваний по бажанню однієї із сторін до закінчення строку, після попередження не менше як за 15 днів до розірвання договору. У зв»язку із вищевказаним повідомила відповідача, що має намір розірвати укладений договір з 15 жовтня 2015 року. До вказаної дати просила звільнити займане приміщення та вирішити питання щодо зняття з реєстрації за адресою м.Полтава, вул.Ломоносова, буд.31. Частиною 3 статті 168 ЖК України встановлено, що договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім»ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяця. В судовому засіданні встановлено і матеріалами справи повно доводиться, що позивач [PERSON] всупереч вимогам ч.3 ст.168 ЖК України попередила [PERSON] менше чим за три місяця, а тому в задоволенні позову з цих підстав необхідно відмовити. Крім того, в позовній заяві та в судовому засіданні 04.11.2015 року позивач [PERSON] суду пояснила, що відповідач [PERSON] протягом останнього року створює нестерпні умови проживання їй та її неповнолітньому сину [PERSON], [INFO] в будинку №31 по вулиці Ломоносова в місті Полтаві, що перешкоджає їй, як власнику житла вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, в зв»язку з чим вона неодноразово зверталась до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Київського району м.Полтави. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою та виселитись із займаного приміщення. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах цивільної справи відсутні письмові докази того, що позивач [PERSON] неодноразово зверталась до Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та прокуратури Київського району м.Полтави з приводу неможливості спільного проживання з [PERSON] в будинку №31 по вулиці Ломоносова в місті Полтаві. Натомість, в матеріалах справи є заява [PERSON] до В.о. прокурора Київського району м.Полтави [PERSON] від 19.08.2015 року (а.с.14) проте, що [PERSON] погрожує їй вбивством та має намір спалити будинок. [PERSON] листа В.о. заступника прокурора Київського району м.Полтави [PERSON] від 20.11.2015 року за №89-6808вих15 (а.с.49) до прокуратури Київського району м.Полтави заяви за 2014-2015 роки від [PERSON] не надходили. Також в матеріалах справи є ксерокопія протоколу про адміністративне правопорушення від 26.09.2015 року (а.с.13). Але згідно постанови Київського районного суду м.Полтави від 30.10.2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.1 КпАП України відносно [PERSON] закрито через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тому посилання позивача [PERSON] та її адвоката [PERSON] на те, що відповідач [PERSON] створив нестерпні умови проживання [PERSON] та її сину [PERSON], який проживає та навчається в Полтавській спеціалізованій школі-інтернаті №1 1-111 ступенів Полтавської обласної ради, в будинку №31 по вулиці Ломоносова в місті Полтаві є неспроможними та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.58,59 ЦПК України. Не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання договору неправомірним, оскільки частиною 2 статтею 16 ЦК України встановлений вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Частиною 2 статті 16 ЦК України такий спосіб судового захисту як визнання договору неправомірним не передбачено. Тобто [PERSON] звернувся до суду у спосіб не визначений законодавством. Крім того, позивачем [PERSON] в зустрічній позовній заяві не зазначено підстав, визначених статтею 215 ЦК України щодо визнання неправомірним договору найму від 15.03.2013 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed