Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

20.11.2019 року представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернулася до Київського апеляційного суду з заявою про визначення територіальної підсудності розгляду заяви [PERSON] про встановлення факту належності документів. В обґрунтування заяви про встановлення факту належності документів заявником вказано, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , актовий запис про смерть №6, складений 08.10.2019 року Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження заявника [PERSON] . Після смерті матері заявниці залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка загальною площею 9,46 га на території Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області. Заявниця як спадкоємиця першої черги має намір вступити у спадщину. Право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом серії IV-XC № 003131 від 10.08.2001 року. При цьому в свідоцтві про смерть прізвище матері заявниці вказано « [PERSON] », а в державному акті вказано « [PERSON] ». Різне зазначення в документах прізвища матері заявниці відбулося у зв`язку з тим, що реєстрація смерті [PERSON] відбувалася на підставі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.10.2019 року про встановлення факту смерті особи на окупованій території. Чинним законодавством не передбачено виправлення описок у державних актах на право приватної власності на землю в позасудовому порядку, а тому, заявник змушена звертатись до суду із заявою про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю IV-XC № 003131 від 10.08.2001 року - [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.11.2019 року підсудність даного спору визначена Деснянському районному суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.12.2019 року вищевказану заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали. 02.01.2020 року представником заявника [PERSON] - адвокатом Кушнеренко Т.В., у встановлений суддею строк на виконання ухвали суду від 06.12.2019 року в порядку усунення недоліків, подано суду заяву про усунення недоліків. Дана заява була отримана суддею 15.01.2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2020 року було відкрито провадження у даній справі. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, направивши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заявлені вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Від селищного голови заінтересованої особи надійшла до суду заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно державного акту на право приватної власності IV-XC №003131 від 10.08.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 223, рішенням виконавчого комітету Новокиївської сільської Ради народних депутатів від 05.07.2001 року № 35 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,46 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Новокиївської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 13). Відповідно до довідки В.о. старости с. Новокиївка Юріна Ю.М. від 30.10.2019 року вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , до 30.09.2012 року та дійсно мала земельну ділянку (пай) площею 9,4600 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інші особи, яка має прізвище « [PERSON] - [PERSON] » на території с. Новокиївка Каланчацького району Херсонської області не має (а.с. 15). [INFO] померла матір заявниці [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.10.2019 року було встановлено факт смерті [INFO] в м. Алупка АР Крим, Україна - [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). З копії свідоцтва про народження вбачається, що заявниця [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 16). Отже, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що в державному акті прізвище матері заявниці зазначено як « [PERSON] ». В той же час, згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копії рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 08.10.2019 року, прізвище матері заявниці є « [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Як зазначаєть заявником в заяві про встановлення факту належності документів, після смерті своєї матері [PERSON] , вона має намір вступити у спадщину, як спадкоємець першої черги. У зв`язку з тим, що державний акт містить розбіжності в частині зазначення прізвища матері заявниці, вона позбавлена можливості у реалізації свого права на оформлення спадщини на земельну ділянку. Вирішити питання в іншому, окрім судового, порядку не можливо. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази, в їх сукупності, суд доходить висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку IV-XC №003131 від 10.08.2001 року, належав [PERSON] . Встановлення факту належності вказаного документу заявнику має юридичне значення, оскільки наявність таких недоліків позбавляє її можливості у подальшому на реалізацію своїх прав у оформленні спадщини, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне залишити судові витрати за заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved