Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

20.06.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2302. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Від шлюбу позивач і відповідачка дітей не мають. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З лютого 2017 року він з відповідачкою припинив вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, останній просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 19.10.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2302. Ухвалою від 11.08.2017 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою від 22.11.2017 року справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А. Ухвалою від 28.02.2018 року розгляд справи продовжено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні судом задоволено частково клопотання представника відповідачки, а саме провадження у справі зупинено та надано сторонам тримісячний строк для можливості їх примирення. Ухвалою від 31.08.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає, що шлюбні відносини фактично не припинились, а також позивачем не зазначено, яким чином подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Так, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З пояснень представників сторін, судом встановлено, що з лютого 2017 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують, а також спір про поділ майна подружжя, на даний час, між сторонами відсутній. Разом з тим, за клопотанням сторони відповідача судом було вжито заходів щодо примирення подружжя відповідно до вимог ст. 111 СК України, а саме надано тримісячний строк для примирення, однак доказів того, що відповідачка намагалась досягнути примирення з позивачем суду надано не було. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved