Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

21 липня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 130 152,13 гривень, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 08 червня 2007 року укладено кредитний договір № DODWGI00000151 (далі Кредитний договір), згідно якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 152 005 грн., з кінцевим терміном повернення 08 червня 2027 року. Позивач стверджує, що свої зобов`язання на відміну від відповідача виконав. Позивач вказує, що у звязку із неналежним виконанням своїх обовязків, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за вищезазначеним кредитним договором, яка станом на 12 липня 2016 року становить 130\~152,13 грн., з яких: 126\~980,69 грн. - заборгованість за кредитом, 2\~990,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 180,93 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. З огляду на вищенаведене, просить суд ухвалити рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 130\~152,13 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1952,28 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DODWGI00000151 на придбання відповідачем квартири, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 152\~005 грн., зі сплатою 13,08 % річних, з кінцевим терміном повернення 08 червня 2027 року. Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості станом на 12 липня 2016 року становить 130\~152,13 грн., з яких: 126\~980,69 грн. - заборгованість за кредитом, 2\~990,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 180,93 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає в м. Донецьку, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] проживає та зареєстрований на території, на якій здійснюється антитерористична операція, Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не має, то з [PERSON], відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягають стягнення заборгованість з пені та штрафу. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористався своїм правом з`явитися в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 126\~980,69 грн. - заборгованість за кредитом, 2\~990,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. На підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача пені слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до суми до задоволеної позовної вимоги у сумі 1949,56 грн.

Outcome: partial