Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

1.Позиція позивача. 27.02.2020 року [PERSON] звернулася із позовною заявою про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця, заявив їх до [PERSON] , та прохала: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на лікування спадкодавця в сумі 83 720 грн. 68 коп. і витрати на поховання спадкодавця в сумі 860 грн. 00 коп; та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона разом із [PERSON] 12.03.2010 року зареєстрували шлюб, від якого мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Також у її чоловіка є син, [PERSON] , - відповідач, який за життя її чоловіка не бажав спілкуватися з батьком, та навіть змінив своє прізвище. В 2015 році у її чоловіка [PERSON] було діагностовано захворювання рак гортані. В 2016 році була проведена хіміотерапія та повторно в 2017 році. З 2016 року йому призначена друга група інвалідності і пенсію по інвалідності. Даний вид лікування потребував значних коштів, особистих заощаджень не вистачило, пенсія яку отримував чоловік була на рівні прожиткового мінімуму, а тому вона вимушена була позичати кошти на лікування у третіх осіб, що підтверджується розпискою на суму 80 000 грн., а також видатковими накладними на придбання ліків №132 від 26 січня 2017 року на суму 29 592 грн. 76 коп., №60 від 05 січня 2017 року на суму 31 983 грн. 40 коп., №234 від 15 лютого 2017 року на суму 11 715 грн. 82 коп., 722 від 15 червня 2017 року на суму 14 149 грн. 38 коп., виданих ФОП [PERSON] , всього на суму 87 441 грн. 36 коп. що підтверджує придбання необхідних ліків для лікування чоловіка. Загальна сума яка підтверджена доказами становить 167 441 грн. 36 коп., хоча витрати складають суму що значно перевищують заявлені вимоги. Також нею було витрачено на поховання чоловіка суму 1720 грн., що підтверджується відповідним товарним чеком від 19.05.2019 року виданого ПП [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . 09 грудня 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] спадкоємцями в якому на вказане вище майно зазначені син - [PERSON] (відповідач), малолітній син [PERSON] , 2008 року народження, та сама позивачка як дружина померлого, тобто кожен з яких спадкоємців отримав по 1/3 частці спадкового майна. Враховуючи, що [PERSON] за батьком за його життя не спілкувався, не витрачав коштів на його лікування, а від спадщини що відкрилася після смерті не відмовився, прийняв 1/3 частину, а тому вважає з підстав ст. 1232 ЦК України, витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця підлягають поділу між спадкоємцями які є повнолітніми, а тому з відповідача слід стягнути: 1/2 частку витрат на лікування, що становить ( 87 441 грн. 36 коп. + 80 000 грн. 00 коп.) / 2 = 83 720 грн. 68 коп., та 1/2 частку витрат на поховання в сумі 860 грн. 00 коп. (1720 грн. 00 коп. / 2 = 860 грн. 00 коп.). Понесені позивачем судові витрати складають: 845 грн. 81 коп. - які вважає такими що також підлягають стягненню з відповідача на її користь. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] та представник позивача [PERSON] , підтримали позовні вимоги у повному обсязі. 2.Позиція відповідача. Відповідачем позовні вимоги [PERSON] визнані частково, а саме у розмірі 1/3 частки понесених витрат позивачем на поховання [PERSON] , що становить 573 гривні 33 копійки. В іншій частині позовних вимог, відповідачем [PERSON] позовні вимоги не визнані з підстав їх необґрунтованості, та відсутності допустимих доказів на їх підтвердження. Так, згідно до відзиву на позовну заяву, відповідачем позиція обґрунтована тим, що він є сином померлого [PERSON] , який зареєстрував шлюб з позивачкою та жив від відповідача окремо. Відповідач не знав про хворобу спадкодавця, оскільки спадкодавець жодного разу за допомогою до відповідача не звертався, про свою хворобу не повідомляв. У зв`язку з цим відповідач, не мав на меті взагалі вступати у спадок, але після повідомлення йому державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В. про відкриття спадщини, подав відповідну заяву нотаріусу. Після чого позивачка почала шантажувати відповідача смс-повідомленнями, де погрожувала йому, та вимагала відмовиться від спадщини. Отже, відповідач вважає, погрози та подання позовної заяви [PERSON] , намаганням позивача позбавити його спадку. Виходячи з приписів ст. 1232 ЦК України, доказів наданих позивачкою, відсутнє доведення стороною позивача витрат на проведення хіміотерпії у 2016 та 2017 році, ні як медичними документами ні як документами щодо понесених витрат за вказаний період. Надані позивачем видаткові накладні на підтвердження понесених витрат на лікування спадкодавця не підтверджують витрати на лікування згідно з рекомендаціями медичної установи та не можуть бути прийняті судом, як належний та допустимий доказ, так як: по-перше, надані позивачем видаткові накладні від 01.05.2017 №60, від 26.01.2017 №132, від 15.02.2017 №234, від 15.06.2017 №722 видані не в період лікування спадкодавця, що зазначений в довідці КЗ «КОД» ДОР» від 29.08.2017 року та не після закінчення лікування протягом двох тижнів, згідно з наданими рекомендаціями, а декілька місяців раніше; по-друге, згідно з довідкою лікувального закладу від 29.08.2017 року, лікування спадкодавця проводилося препаратом кселода (300 мг 2 рази в день) та після закінчення курсу лікування рекомендовано обробляти шкіру полів опромінення актовегіном. Представленні позивачкою видаткові накладні на отримання нею у ФОП [PERSON] таких медичних препаратів як: кетанов, хлоргексидин, но-шпа, натрія хлорид, глюкоза, ессенціале, облепіхове масло, не є підставою для відшкодування витрат, оскільки неможливо встановити дійсні обставини щодо призначення медичною установою цих ліків спадкодавцю, а отже неможливо встановити й те що вказані ліки були придбані саме для його лікування. Зазначені у видаткових накладних ліки є загальнодоступними для всіх громадян, використовуються для профілактики запобіганню захворювання, носять загальнолікувальний характер і могли використовуватися як позивачкою так і іншими членами сім`ї. (Цього ж висновку дійшов Тернопільський апеляційний суд у постанові від 18.02.2020 року по справі № 599/1036/19, в перегляді якого відмовлено ухвалою Верховного суду від 21.04.2020 року за відсутності обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню). Також, зазначені в представлених позивачкою видаткових накладних лікарські засоби такі як кселода, цисплатін, дексалгін, церукал, преднізолон, циклоферон відпускаються тільки за відповідним рецептом лікаря (інформація щодо порядку відпуску зазначених препаратів міститься за посиланням: [INFO] ). З тексту копій видаткових накладних неможливо встановити дійсні обставини щодо їх призначення, відпуску за відповідним рецептом і вони не містять жодної інформації стосовно того, що були придбані саме для лікування спадкодавця; по-третє, позивачем не доведено, що витрати на лікування спадкодавця здійснювалися за її особисті кошти. Незважаючи на встановлення групи інвалідності, спадкодавець був працездатний, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.04.2018 року серії 12ААА №996941. Спадкодавець працював на ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», мав додатковий заробіток у фізичної особи-підприємця [PERSON] та отримував пенсію. У зв`язку з чим, спадкодавець був спроможний самостійно за власні кошти здійснювати своє лікування. На підтвердження вказаних обставин до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» зроблений адвокатський запит. Заявляючи до відшкодування витрат позивачка повинна довести, що такі витрати здійсненні за її особисті кошти в силу того, що матеріальне становище спадкодавця було недостатнім для здійснення відповідних витрат, в зв`язку з чим він потребував матеріальної допомоги від інших осіб (Постанова апеляційного суду Полтавської області від 19.10.2016р. №554/1793/15-ц, Постанова Верховного Суду від 19.03.2018 № 554/1793/15-ц); по-четверте, надані копії видаткових накладних, складені фізичною особою- підприємцем [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність 25.11.2014 року, про що внесено відповідний запис (зазначені відомості містяться на сайті Міністерства юстиції України за наступним посиланням: https://usr.minj ust.gov.ua/); по-п`яте, відповідно до ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: 1)проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів. що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2)видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. Згідно з ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. З огляду на вище викладене, видаткові накладні, надані позивачкою на підтвердження понесених витрат на лікування спадкодавця, не є розрахунковими документами, відповідно до Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.06.2016 №13. А тому на думку відповідача, надані позивачкою накладні складені фізичною особою-підприємцем, що на момент складання цих накладних не здійснював підприємницьку діяльність понад двох років, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази. А також, можна поставити питання щодо підробки документів та притягнення винних осіб до встановленої відповідальності. Стосовно наданої позивачкою копії розписки на підтвердження витрат в сумі 80 000,00 грн. , з посиленням на норми ст.ст. 202, 207, 1046, ч. 2 ст. 1047, ч. 1 ст. 1049, ч. 2 ст. 1232 ЦК України, та з врахуванням правової позиції Верховного Суду викладених у постановах по справі № 6-1967цс 15 від 11.11.2015 року, відповідачем зазначено, що надана позивачкою розписка складена 01.03.2016 року, а спадкодавець помер [INFO] , з чого вбачається, що розписка складена поза межами встановленого ч.2 ст.1232 ЦК України трирічного строку. Також, позивачем не надані докази, які підтверджують, що грошові кошти у розмірі 80000,00 гри. позивачка витратила на лікування спадкодавця. Відповідно до діючого законодавства та існуючої судової практики, задоволенню підлягають позовні вимоги, які підтверджені належними та допустимими доказами є розумними та необхідними, в межах трьох річного строку. В свою чергу копія розписки не є належним та допустимим доказом, складеним в межах трирічного строку до дати смерті спадкодавця. А тому, на думку відповідача надані позивачкою докази на підтвердження своїх позовних вимог є неналежними, недопустимими та такими, що складені поза межами встановленого ч.2 ст.1232 ЦК України трирічного строку. Також, ч. 1 ст.1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Спадкове майно було поділено у рівних частках між трьома спадкоємцями, а саме: дружиною [PERSON] , сином [PERSON] та сином [PERSON] . З огляду па це, суперечать чинному законодавству вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача 1/2 суми витрат на лікування та поховання спадкодавця, замість 1/3 частини, що відповідає розміру частки відповідача в отриманій спадщині. 3.Свідки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що знає позивачку більш 7 років. Чоловік [PERSON] мав першу дитину від іншої жінки, але син не спілкувався з батьком. Коли [PERSON] захворів, то син -який є відповідачем по справі не надавав допомоги на його лікування. Їй відомо що позивачка займала гроші для лікування чоловіка. Один раз була свідком того, що [PERSON] займала гроші у чоловіка, якого вона раніше не знала та документів його не бачила. Свідок [PERSON] суду повідомила що є хрещеною мати сина позивача, який є другою дитиною померлого [PERSON] . Про сина від першого шлюбу знала, але він з [PERSON] не спілкувався, та його вона ніколи не бачила. У 2016 році дійсно їй відомо що позивачка позичала гроші у сумі 80000 гривень на лікування чоловіка, але у кого вона не може зазначити, так як будь-яких документів особи не бачила. Вони приїхали на автомобілі, ще тоді був живий [PERSON] до чоловіка, з яким зустрілися на вулиці. 4.Заяви, клопотання, інші процесуальні питання. 27.02.2020 року [PERSON] подано позовну заяву до провадження суду. 16.03.2020 року відкрито провадження по справі, в порядку спрощеного позовного провадження. 06.05.2020 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Федорова О.М. подано відзив на позовну заяву (а.с. 47-53), та докази на підтвердження позиції відповідача (а.с. 55-68). 5.Фактичні обставини встановлені судом. 01 червня 1998 року (а.с. 6) - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . 12 березня 2010 року позивачка - [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , згідно до свідоцтва про шлюб виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 70 (а.с. 11). 08 вересня 2010 року [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я згідно до свідоцтва про зміну імені виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, від 08 вересня 2010 року актовий запис № 24, а саме змінив прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). В період до лютого 2016 року [PERSON] працював у ФОП [PERSON] та мав заробітну плату в розмірі близько 1660 гривень (а.с. 22). 20 червня 2017 року [PERSON] присвоєно статус пенсіонера по інвалідності 2ої групи за загальним захворюванням (а.с. 17). З 10 липня 2017 року по 29 серпня 2017 року [PERSON] проведено лікувальний курс проміневої терапії, що підтверджено довідкою КУ «Клінічного онкологічного диспансеру» ДОР від 29.08.2017 року (а.с. 19). 17 січня 2018 року [PERSON] видана форма індивідуальної програми реабілітації інваліда (а.с. 20-21). 01 травня 2018 року за повторним оглядом підтверджена 2-га група інвалідності з 01.05.2018 року за загальним захворюванням [PERSON] , строком до 01.05.2019 року, що підтверджено довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 996941 (а.с. 18). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.05.2019 року, актовий запис № 617 (а.с. 10). 09 грудня 2019 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., видала свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям майна [PERSON] , померлого [INFO] , а саме сину [PERSON] , 1/3 частку; сину [PERSON] , 1/3 частку; дружині [PERSON] , 1/3 частку, що підтверджено копією свідоцтва у спадковій справі № 625/2019, зареєстровано в реєстрі за № 1-2393 (а.с. 12). На підтверджень понесених витрат з лікування [PERSON] позивачем надано: -Розписку датовану 01 березня 2016 року (а.с. 23), зі змісту якої вбачається що вона написана рукописним шляхом, із зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові [PERSON] , та адреси проживання [ADDRESS] , без зазначення даних паспорту, [PERSON] , щодо займу грошових коштів на лікування чоловіка [PERSON] , що проживає за вказаною адресою, без заповнення паспортних даних особи, із зазначенням суми 80000 гривень у [PERSON] , без зазначення даних особи, які зобов`язувалася повернути до 01 березня 2019 року. Із зазначенням написання розписки у присутності 2-х свідків [PERSON] та [PERSON] , підписів та даних свідків розписка на містить. Як пояснила позивачка, зазначену розписку вона писала власноруч, має оригінал зазначеної розписки у себе. На з`ясування питань щодо забезпечення допиту [PERSON] в якості свідка по справі, з підстав заявлених [PERSON] щодо підтвердження обставин та фактичних даних відображених у розписці, позивачем такого клопотання не заявлено. Так, згідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України визначено, що: 1.Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 2. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом враховується правові висновки викладені у постанові Верховного Суду постанова від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц, у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд зауважив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Враховуючи, що надана розписка позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 78-82 ЦПК України не підтверджена, від виклику позивачем особи що надала кошти для підтвердження фактичних обставин, позивачка своїм право не скористалася, а посилання на присутність свідків під час передачі їй грошових коштів особою позикодавцем, не обґрунтовує заявлену позицію позивача щодо розміру суми позики, мети її отримання, та доказів витрати таких коштів, які відображені у розписці не заявлені витрати з лікування. Крім того, судом враховується, що заявлена розписка не містить повних даних особи позикодавця, даних особи позичальника, свідків, не містить дати отримання грошових коштів, підписів осіб що брали участь під час оформлення розписки та осіб, заявлених як свідків, а з врахуванням знаходження оригіналу розписки у позивача, даних про виконання зобов`язань стороною позичальника. -Видаткову накладну № 60 від 05 січня 2017 року видану ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] за договором № 05/06 від 05.01.2017 року щодо придбання переліку медичних препаратів на загальну суму 31983 (тридцять одну тисячу дев`ятсот вісімдесят три) гривні 40 копійок (а.с. 26), -видаткову накладну № 234 від 15 лютого 2017 року видану ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] за договором № 05/06 від 15.02.2017 року щодо придбання переліку медичних препаратів на загальну суму 11715 (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 82 копійок (а.с. 27), -видаткову накладну № 722 від 15 червня 2017 року видану ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] за договором № 05/06 від 01.06.2017 року щодо придбання переліку медичних препаратів на загальну суму 14149 (чотирнадцять тисяч сто сорок дев`ять) гривень 37 копійок (а.с. 28), -видаткову накладну № 132 від 26 січня 2017 року видану ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] за договором № 05/06 від 26.01.2017 року щодо придбання переліку медичних препаратів на загальну суму 29592 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні 76 копійок (а.с. 29), Зазначені документи, судом не можуть бути прийняті як докази, в розумінні ст. 76, 78 ЦПК України, так як не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, так як: Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України. Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Відповідно до пункту 1.3 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 №174, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 за №790/19528 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. До обов`язкових реквізитів касових документів, які оформляються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім зазначених вище), також належать номер рахунку отримувача та найменування і код банку отримувача. Як вбачається із наданих позивачем видаткових накладних, розрахунок здійснюється із приватним підприємцем та шляхом безготівкового розрахунку, при цьому не має обов`язкових реквізитів касових документів. Згідно до ст. 19 Закону України «Про лікарські засоби» від 04.04.1996 року № 123/96-ВР визначено порядок торгівлі лікарськими засобами, згідно до якого: Оптова, роздрібна торгівля лікарськими засобами на території України здійснюється підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями на підставі ліцензії, яка видається в порядку, встановленому законодавством (ч. 1 ст. 19 Закону № 123/96-ВР). Підставою для видачі ліцензії є наявність матеріально-технічної бази, кваліфікованого персоналу, відповідність яких встановленим вимогам та заявленим у поданих заявником документах для одержання ліцензії характеристикам підлягає обов`язковій перевірці перед видачею ліцензії у межах строків, передбачених для видачі ліцензії, за місцем провадження діяльності органом ліцензування або його територіальними підрозділами у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (ч. 2 ст. 19 Закону № 123/96-ВР). Суб`єкт господарювання може здійснювати оптову, роздрібну торгівлю лікарськими засобами за умови відповідності ліцензійним умовам провадження певного виду діяльності (ч. 3 ст. 19 Закону № 123/96-ВР). Також, згідно до безкоштовного запиту із сайту Міністерства Юстиції України щодо ФОП [PERSON] , зазначено, що особа 26 листопада 2014 року знята з обліку з підстав припинення підприємницької діяльності. Що фактично підтверджує що з 26 листопада 2014 року [PERSON] не є підприємцем, та не може згідно до чинного законодавства України здійснювати підприємницьку діяльність (а.с. 60-61). Таким чином, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами придбання лікарських засобів у особи яка має право на здійснення такого виду діяльності, та в передбаченому законом порядку. Крім того, з боку позивача не надано будь-яких медичних документів як б містили перелік ліків та медичних препаратів які були призначенні для лікування за життя [PERSON] .. Так, згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 78 ЦПК України передбачено, що Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зазначені обставини підтверджують недопустимість заявлених доказів, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому не можуть бути прийняті судом як доказ понесення витрати позивачем у вказаний період. Крім того, згідно до ч. 2 ст. 1232 ЦК України, витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Як вбачається зі змісту розписки, датою її складання є 01.03.2016 рік, в той же час як датою смерті [PERSON] є [INFO] , тобто в розумінні приписів ч. 2 ст. 1232 ЦК України відшкодуванню підлягають витрати на на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця - [PERSON] , у період починаючи з 17.05.2016 року. Тобто заявлена сума у розмірі 80000 гривень, оформлена за датою 01.03.2016 року, виходить за період який охоплює право на відшкодування витрат, в тому числі. Таким чином, враховуючи позиції сторін, оцінюючи у сукупності всі докази досліджені судом під час судового розгляду та фактичні обставини у справі, що пов`язані із лікуванням та доглядом спадкодавця [PERSON] , в тому числі покази свідків [PERSON] та [PERSON] які не посвідчували своїми підписами даних у розписці за 2016 рік, та встановив відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої позиції позивача [PERSON] , в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на її користь суми 83720 гривень 68 копійок, є такими що не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Так, згідно до ст. 1232 ЦК України, 1. Спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. 2. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Щодо вимоги позивача на відшкодування витрат понесених нею на поховання чоловіка [PERSON] , то зазначені витрати підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 76, 78 ЦПК України, як товарним чеком б/н від 19.05.2019 року щодо придбання у ПП [PERSON] товарів для проведення поховання на загальну суму 1720 гривень (а.с. 24). Зазначені обставини підтверджені позивачем та не оспорювалися стороною відповідача щодо розміру понесених витрат. Але враховуючи приписи ч. 1 ст. 1232 ЦК України, та ч. 1 ст. 1282 ЦК України, згідно до якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, враховуючи що кожен із трьох спадкоємців - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину у рівних частках, що відповідає 1/3 частині, згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2019 року (а.с. 12), що не оспорюється сторонами, а тому і розмір відшкодування повинен відповідати розміру частки спадщини отриманою спадкоємцем. А тому в заявлених вимогах [PERSON] щодо відшкодування витрати на поховання понесених позивачем, підлягає відшкодуванню з боку [PERSON] частка у розмірі 1/3 частини понесених витрат, а саме 1/3 від 1720 гривень, що становить 573 (п`ятсот сімдесят три) гривні 33 копійки у відшкодування 1/3 частки витрат понесених [PERSON] на поховання [PERSON] , померлого [INFO] . 6.Судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір 845 гривень 81 копій , що підтверджено квитанцією (а.с. 3). Відповідачем понесені витрати з отримання правової допомоги, згідно до договору про надання правової допомоги № 121 від 17 квітня 2020 року (а.с. 62), укладеного між [PERSON] , та адвокатським об`єднанням «Лекс Експерт», що також підтверджено ордером на надання правничої (правової) допомоги між адвокатом Федоровою О.М. та Галушка Ю.В., з підстав договору № 121 від 17 квітня 2020 року (а.с. 65), дорученням № 136 від 17 квітня 2020 року (ас. 66), актом № 1 прийманні-передачі виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 121 від 17.04.2020 року (а.с. 67) на суму 3022 (три тисячі двадцять дві) гривні 40 копійок, квитанцією щодо здійснення платежу у відділенні А-Банк [PERSON] від 24.04.2020 року на суму 3022 (три тисячі двадцять дві) гривні 40 копійок на користь отримувача АО Лекс Експерт (а.с. 68) . Ч. 2 ст. 141 ЦПК України, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ст. 133 ЦПК України визначено, види судових витрат: 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. А тому враховуючи приписи ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з врахування того, що позовні вимог [PERSON] підлягають частковому задоволенню, у сумі 573 (п`ятсот сімдесят три) гривні 33 копійки у відшкодування 1/3 частки витрат понесених [PERSON] на поховання [PERSON] , померлого [INFO] , що становить 0,68 % від заявлених позовних вимог, то і понесені нею витрати, як і витрати відповідача пов`язані з розглядом справи, підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що відповідає 5 гривням 73 копійкам з суми витрати позивача 845,81 гривні; та 3001,85 гривень на користь відповідача, з понесених витрат на суму 3022,40 гривень.

Outcome: partial