overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., оскільки вказана позовна вимога не була вирішена судом при ухваленні рішення. В судове засідання для розгляду заяви позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] не з'явилися. Надали заяву, у якій просили судове засідання провести у їх відсутність. Відповідач [PERSON] заперечував щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу, посилаючись на тяжкий матеріальний стан та відсутністю грошей. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши частково письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що в липні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці, з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2013 року позов [PERSON] задоволено частково: стягнуто кошти в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також судові витрати. Разом з тим, при ухваленні рішення, судом не було вирішено питання про відшкодування за рахунок відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. Так, у відповідності до вимог ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. З огляду на те, що в матеріалах справи наявні письмові докази того, що [PERSON] уповноважена представляти інтереси [PERSON] на підставі довіреності від 03.07.2013 року та Договору про надання правової допомоги від 17 червня 2013 року, надала послуги щодо правової допомоги в розмірі 2000 грн.; витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн., оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджено копією квитанції, а також є такими, що не перевищують граничного розміру компенсації, передбаченої Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», вказана вимога [PERSON] підлягає задоволенню Однак, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково, виходячи зі змісту ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню 500 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 28 серпня 2008 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від подружнього життя народилась дитина: син - [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини остаточно, бо не змогли мешкати разом, на ґрунті того, що в них різні погляди на життя, ведення спільного господарства і виховання дитини, перестали розуміти один іншого, що призвело до втрати почуттів любові та поваги. Їхнє подружжя існує тільки формально. Наполягає тільки на розірванні їх шлюбу з відповідачем. Просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] |речі|у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 28 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у виконкомі Курахівської селищної ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 22. У подружжя шлюб первинний. Від подружнього життя народилась дитина: син - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені остаточно, вони не ведуть спільного господарства, відсутній загальний бюджет. За таких обставин, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до територіальної громади Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову остання зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 047431, виданого розпорядженням голови Межівської районної державної адміністрації № 357/1-р від 17.11.2003 року, площею 1,8594 га., розташованої на території Межівської селищної ради, для ведення особистого селянського господарства та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010412400028. На даний момент вона має намір успадкувати спадщину, але пропустила строк для її прийняття через скрутне матеріальне становище. Позивачка просить суд визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною; визначити їй додатковий строк у шість місяців для прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Межівської селищної ради проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному об'ємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.9). Після смерті останнього залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,8594 га., розташованої на території Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області та посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 047431 (а.с.7). Позивачка являється рідною донькою померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про шлюб останньої (а.с.6, 8). Інші спадкоємці відсутні. Позивачка пропустила строк для прийняття спадщини через скрутне матеріальне становище. Дані причини суд вважає поважними. На підставі ст. 1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулась до Добропільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач [PERSON], відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання 03 лютого 2014 року, в відкрите судове засідання 10 лютого, 21 лютого 2014 року не з'явились, про явку в судове засідання повідомлені в установленому законом порядку. Позивач надала заяву в якій просить справу розглянути в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Від відповідача не надійшло ніяких заяв, повідомлень про причини неявки. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року, шлюб не розірвано. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Батьком дітей, згідно свідоцтв про народження дітей (від 16 травня 2012 року серія [NUMBER], від 24 березня 2009 року Серія [NUMBER]), є відповідач [PERSON] (арк.справи 4,5). У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. З представлених позивачкою документів встановлено, що відповідач відмовляється в добровільному порядку надати допомогу на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З урахуванням цього варто стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини доходів відповідача. У силу статті 191 СК України аліменти на користь неповнолітніх дітей присуджуються з дня пред'явлення позову, тому аліменти на користь [PERSON] варто стягнути з дня звернення в суд, тобто з 20 січня 2014 року. З відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1% від сукупності усіх виплат, але не більш ніж за шість місяців, що складає 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають в шлюбі з 03 жовтня 2009 року, який зареєстрований відділом РАЦС Краснокутського РУЮ Харківської області, актовий запис № 104. Даний факт підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 03 жовтня 2009 року відділом РАЦС Краснокутського РУЮ. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою. Протягом шлюбу сімейні стосунки з чоловіком не склалися, відсутня належна увага з боку чоловіка, втрачено почуття любові внаслідок чого виникають сварки та непорозуміння, бажання зберегти сім'ю сторони не мають, в зв'язку з чим подальше спільне життя позивач вважає неможливим. Майнові відносини сторони урегулюють самостійно в добровільному, позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не прибула, проте через канцелярію суду надала заяву де просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав заяву, згідно якої проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність.. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу заперечує інтересам одного з них або інтересам їх дітей, котрі мають важливе значення. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.01.1995 року в Хотинському відділі РАЦСу за актовим записом № 05 вони із відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народився син - [PERSON], який в даний час навчається у вищому навчальному закладі м.Чернівці. Сім'я розпалась по тій причині, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, вчиняв скандали, бійки, ображав її, принижуючи честь і людську гідність, що негативно вплинуло на здоров'я позивачки та здоров'я їхнього сина. У 2000 році поведінка відповідача призвела до порушення в суді справи про розірвання шлюбу, але бажаючи зберегти сім'ю і батька сину, позивачка поновила подружні відносини, проте відповідач не змінив своєї поведінки, що примушувало її неодноразово звертатись зі скаргами в Хотинський РВ УМВС України в Чернівецькій області, у зв'язку з чим відповідача притягали до адміністративної відповідальності. Примирення між ними неможливе, спору про місце проживання дитини не має, поділ сумісного майна згідна провести добровільно. Просила розірвати шлюб. При реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримала, а в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат відмовилась. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодився на розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON], звернулася в суд з даним позовом. В заяві послався на те, що 11 квітня 2008 року вона згідно договору купівлі - продажі який нотаріально посвідчений придбала житловий будинок з господарськими та побутовим будівлями, що розташований в [ADDRESS] Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0724га. Державний реєстратор 05 листопада 2013 року відмовив в реєстрації права власності на земельну ділянку 4825710100:37:029:0005 за відсутності оригіналу державного Акту на право власності на земельну ділянку на її ім'я. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] Оскільки з мінами у законодавстві на теперішній час отримати державний акт на право власності на земельну ділянку отримати не можливо. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов до висновку, що є підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та право відносини. Відповідно до положень ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом установлено, що позивач згідно договору купівлі - продажі від 11 квітня 2008 року який нотаріально посвідчений придбала житловий будинок з господарськими та побутовим будівлями, що розташований в [ADDRESS] Та земельну ділянку площею 0,0724га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до вимог норм законодавства зареєструвала право власності на житловий будинок. Про що свідчить витяг з Державного реєстру правочину та про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с.7-10). Як вбачається з технічної документації із землеустрою, щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки яка надана у власність [PERSON], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] остання замовила її в 2009 році, яка була виготовлена в 2013 році. Після чого зареєструвала право власності у відділі Держземагенства у Снігурівському районі Миколаївської області 21 вересня 2013 року. Що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10, 31). З 01 січня 2013 року вступив в дію новий Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У зв'язку з тим, що позивач після оформлення договору купівлі продажу не отримав Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, їй відмовлено у реєстрації права на вказане нерухоме майно. Отримати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на теперішній час позивач не має можливості, у зв'язку з змінами у дію чому законодавстві. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню у повному обсязі, так як без визнання права власності на вказане нерухоме майно позивач позбавляється права у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в даний час має намір вступити у шлюб з громадянином [PERSON], [INFO], проте не може зареєструвати шлюб, оскільки не досягла вісімнадцятирічного віку, по досягненню якого відповідно до діючого законодавства надається право на шлюб. Перенесення державної реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану до 03 квітня 2015 року, тобто, до досягнення нею вісімнадцятирічного віку може негативно вплинути на її подальше особисте життя. Просить надати їй право на шлюб, оскільки перебуває в стані вагітності та реєстрація шлюбу до досягнення нею 18-річного віку відповідає її інтересам. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заяву з підстав, зазначених у ній. Заінтересовані особи: [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтримали заяву [PERSON], просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського районного управління юстиції Микитко А.А. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника [PERSON], заінтересованих осіб: [PERSON], [PERSON], представника заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Локачинського РУЮ Микитко А.А, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно із ч.1 ст.22 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] народилася [INFO], що підтверджується копією її паспорта серії [NUMBER] (а.с.3) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 1997 року (а.с.4), тобто, станом на день розгляду справи вона не досягла шлюбного віку. Згідно із довідкою Локачинської центральної районної лікарні, [PERSON] перебуває на обліку в Локачинській ЦРЛ з діагнозом - вагітність 15 тижнів (а.с.8). Судом встановлено, що заявник бажає зареєструвати шлюб із [PERSON] та надання їй права на шлюб відповідає її інтересам, а тому заява підставна і підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовом, в якому вказує, що з 26 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що їх сім'я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та в якій просить постановити рішення про задоволення позовних вимог (а. с. 19, 21). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить постановити рішення про задоволення позовних вимог (а. с. 20, 22). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 листопада 2011 року сторони уклали шлюб, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). На даний час однією сім'єю не проживають, їх сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, те, що вжиті судом заходи щодо примирення подружжя виявилися неефективними, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв'язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

20 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON], зазначає, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON], з 27 червня 2012 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня донько: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з Позивачкою. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що подружні відносини не склалися у зв'язку з тим, що сторони «не зійшлися характерами». Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2013 року. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи судом не заперечує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що справу необхідно розглянути з постановленням заочного рішення, на підставі доказів, що містяться в справі, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2012 року (а.с.3). Шлюб зареєстровано центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області актовим записом 484. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved