Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

20.12.2016 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 05.04.2013 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та відповідачем був укладений кредитний договір № 700014114, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 33814,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.04.2016 року. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 22.09.2016 року має заборгованість - 24267,62 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, разом із понесеними судовими витратами в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно інформації, яка неодноразово надходила з ГУДМС України в Донецькій області у відповідь на запити суду щодо підтвердження місця реєстрації фізичних осіб, останнє відоме місце проживання яких належить до Амвросіївського району Донецької області, - за наявними у ГУДМС Донецькій області дані про таких осіб відсутні, а детальніше здійснити перевірку інформації про реєстрацію місця проживання фізичних осіб в населених пунктах, які розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, є неможливим, тому що обліки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Донецькій області знаходяться у м. Донецьку на тимчасово непідконтрольній українській владі території. У зв'язку із зазначеним, відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» № 6 (5875), номер якої вийшов 13.01.2017 року, але в судове засідання останній не з'явився. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2013 року між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та відповідачем був укладений кредитний договір № 700014114, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 33814,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 05.04.2016 року. Згідно до п.2.8 кредитного договору, комісійна винагорода за управління кредитними грошовими коштами за період з 1-го місяця користування кредитом по 36-й місяць користування кредитом становить 1% від суми кредиту. Відповідно до п.3 кредитного договору, позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісійну винагороду при наявності, сплачувати штрафи та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу всієї суми кредиту. Але [PERSON] порушив умови кредитного договору щодо повернення кредиту. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором відповідач станом на 22.09.2016 року має заборгованість - 24267,62 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом - 17847,43 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 2,69 грн., комісії - 6417,50 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved