Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та призначити йому до сплати 1/6 частини від його щомісячного заробітку на дитину до досягнення дочкою повноліття. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням суду з нього з 2010 року стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його щомісячного заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Спільна з відповідачкою дочка проживає із [PERSON] . Водночас, з 12 жовтня 2010 року між позивачем і громадянко [PERSON] укладено шлюб, у якому народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що аліменти за рішенням суду на дитину [PERSON] сплачував добросовісно, проте останнім часом його матеріальне становище значно погіршилось, оскільки він самостійно утримує двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу і дружину [PERSON] , яка не працює. Від утримання дочки [PERSON] не відмовляється, проте просить зменшити розмір аліментів на утримання першої дитини. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити. Додатково у судовому засіданні позивач повідомив, що на цей час офіційно не працевлаштований, офіційного доходу не має та додатково піклується про літню матір з обмеженими фізичними можливостями. [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечила, вказуючи на його необґрунтованість. У своїх доводах посилається на наявність заборгованості у позивача щодо сплати аліментів за попередні періоди, зазначає про скрутне власне матеріальне становище та низький рівень доходів. Звертає увагу суду на те, що під час вирішення спору в першу чергу слід керуватися інтересами дитини, а для забезпечення належного рівня життя дочки [PERSON] доходів відповідачки не вистачає. Зокрема, зазначає про необхідність оплати вартості навчання та проживання дитини у коледжі. Відповідач у судовому засіданні викладені у відзиві заперечення підтримала, у задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи, повідомленої належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2010 року у справі № 2-867/2010, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Дитину [PERSON] , [INFO] залишено на проживання з матір`ю. Зі змісту постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 02 квітня 2020 року у виконавчому провадженні № 49390446 встановлено, що на підставі виконавчого листа від 30 серпня 2010 року № 2-774/2010 з [PERSON] на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі ј доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до наявних у матеріалах справи копій свідоцтва про шлюб № [NUMBER] та свідоцтв про народження № [NUMBER] [PERSON] 12 жовтня 2010 року одружився з [PERSON] , після чого у них народилося двоє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] і дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою від 25 травня 2020 року № 20 [PERSON] працює у ТОВ «Домобудівник1» мотористом. Водночас, докази, які б підтверджували звільнення позивача з указаного місця роботи, відсутні. На підставі даних свідоцтва про шлюб від 28 вересня 2011 року та відповідного запису у паспорті відповідачки установлено, що [PERSON] вийшла заміж за громадянина [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . У другому шлюбі у відповідачки народилася дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 лютого 2013 року № [NUMBER] . На підставі долучених до матеріалів справи копій бухгалтерських документів установлено, що відповідачка працює продавцем-консультантом із середнім місячним доходом на рівні мінімальної заробітної плати (довідка від 27 липня 2020 року № 10); спільна дочка [PERSON] навчається у Івано-Франківському юридичному коледжі НУ «Одеська юридична академія», за навчання якої відповідачка у липні 2020 року, зокрема, сплатила 16975,00 грн (номер квитанції 0.0.1767145930.1). 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі змістом статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини позивач не мав інших дітей. На час розгляду цієї справи у позивача на утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, а його дружина [PERSON] не працює. Водночас, відповідачка з часу прийняття судом рішення про стягнення аліментів вдруге вийшла заміж та на цей час офіційно працевлаштована. Зазначені вище обставини вказують на покращення матеріального становища відповідача та погіршення такого у позивача. Відтак наявні правові підстави для зміни (зменшення) розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ураховуючи вищевикладене, насамперед інтереси дитини, також погіршення матеріального становища платника аліментів, наявності у позивача на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, покращення матеріального становища відповідача, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду, визначивши такі в розмірі 1/5 частини від щомісячного заробітку позивача до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial