Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

19 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі і від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]-[INFO] року народження, про стягнення аліментів на утримання сина, з тих підстав, що відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позов і пояснила, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року, 06.06.2013 року їх шлюб було зареєстровано в органах РАГС. Від сумісного життя вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON]-[INFO] року народження, батьком якого є відповідач, який 06.06.2013 року подав заяву до відділу РАГС про своє батьківство і в актовому запису про народження дитини він записаний як батько. В січні 2015 року вони припинили з відповідачем шлюбні відносини і стали проживати окремо. Син [PERSON] проживає з нею і знаходиться у неї на утриманні. Вона офіційно не працює, має дохід від домашнього господарства і городу та їй допомагають її батьки. Відповідач ухиляється від свого обов'язку по утриманню їх неповнолітнього сина [PERSON]. Відповідач нікому іншому аліментів не сплачує, стан його здоров'я дозволяє йому працевлаштуватися офіційно і утримувати неповнолітнього сина. Їй також відомо, що відповідач працює по найму у приватних осіб і в місяць отримує дохід приблизно 2000 гривень. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти по ? частці від його заробітку ( доходу ) щомісяця на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] -[INFO], при цьому категорично заперечувала проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 100 гривень, які вона заплатила адвокату за складання позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності ( а.с. 18 ), в судовому засіданні пояснила, що відповідач позов не визнає, оскільки він поставив під сумнів своє батьківство відносно [PERSON] і вже звернувся до суду з відповідним позовом про виключення його як батька з актового запису про народження дитини, по справі призначена експертиза. Крім того, відповідач ніде не працевлаштований, на тій тимчасовій роботі, що він знаходить з оголошень у пресі, роботодавці не бажають укладати трудовий договір. Від виконання окремої роботи по найму відповідач має нерегулярний, мінливий дохід від 800 гривень до 1500 гривень в місяць, а отже вимоги позивачки про стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача не відповідає положенням Сімейного кодексу України, так як відповідно до частини 1 статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, відповідач, у разі задоволення позову судом, згоден сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] по 200 гривень в місяць. Також, просить врахувати, що відповідач проживає зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], яка є непрацездатною ( пенсіонерка за віком), пенсію отримує у мінімальному розмірі, в шлюбі не перебуває. В грудні 2014 року в інтересах спільної з позивачкою сім'ї відповідачем було укладено кредитний договір з ПАТ «Альфа-банк», відповідач отримав грошові кошти в сумі 3570,18 гривень, які вони спільно витратили на придбання речей старшому сину позивачки. Борг за цим кредитним договором сплачує відповідач. Тому, просить врахувати ці обставини як істотні для визначення розміру аліментів. Просить відмовити у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь 100 гривень, як витрат на правову допомогу, так як компенсація витрат за складання позовної заяви не передбачена ані нормами ЦПК України ( ст.. 84 ч.2 ), ані ст.. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2007 року та 06 червня 2013 року шлюб між сторонами було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про що свідчить актовий запис за № 186 ( а.с. 4 ) Від сумісного життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], батьком якого є відповідач, про що свідчить свідоцтво про народження дитини.( а.с. 5 ) Як встановлено в судовому засіданні, подружжя припинили шлюбні відносини у січні 2015 року, шлюб між ними не розірвано, але разом вони не проживають і не ведуть спільного господарства, відповідач не віддає позивачці заробітну плату та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Неповнолітня дитина - [PERSON] - [INFO], проживає з мамою, позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією домової книги ( а.с. 6-8 ). Згідно ст. 181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. За приписами ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину,визначається судом. Як вбачається з наданої копії трудової книжки і це встановлено в судовому засіданні, відповідач ніде не працює, підробляє по найму у приватних осіб без оформлення трудового договору і отримує в місяць від 800 до 1500 гривень, в службі зайнятості як безробітний не зареєстрований. Позивач також не працевлаштована, проживає за рахунок доходу, отриманого від ведення домашнього господарства та їй допомагають батьки. Відповідно до ст. 184 ч.1 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Представник відповідача [PERSON] наполягала саме на стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі по 200 гривень на місяць, проти чого позивач категорично заперечувала. Суд вважає, що доводи представника відповідача про необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі не є слушними, оскільки суду не надано доказів, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, чи що він частину доходу одержує в натурі, а та обставина, що відповідач ніде офіційно не працевлаштований, але підробляє по найму у приватних осіб без оформлення трудового договору, за що регулярно отримує грошову винагороду, не позбавляє його можливості та права сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку ( доходу ). При цьому, суд бере до уваги, що аліменти, які стягнуті у твердій грошовій сумі, не є постійними, вони можуть коригуватися як у бік зменшення, так і в бік збільшення за правилами ст.192 СК України судом за заявою як платника аліментів, так і стягувача, цей розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а тому, ці обставини можуть вплинути на права неповнолітньої дитини і не забезпечити їй достатній рівень життя. Разом з тим, відповідно до приписів ст. 182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів - відповідача, непрацездатної за віком матері - [PERSON], яка хоч і отримує мінімальну пенсію, але потребує матеріальної підтримки з боку повнолітнього сина - відповідача, який за законом зобов'язаний їй матеріально допомагати. Суд враховує також і іншу обставину, яка має істотне значення для платника аліментів - відповідача, а саме наявність в нього кредитних зобов'язань, що підтверджується копією кредитного договору, укладеного відповідачем з ПАТ «Альфа-банк» 17.12.2014 року, тобто в період шлюбу та сумісного життя з позивачкою, та копіями платіжних квитанцій по погашенню відповідачем тіла кредиту та відсотків. Таким чином, аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до її повноліття, що йому дозволяє його стан здоров'я та матеріальне становище, але враховуючи обов'язок і матері дитини на її утримання, наявність у відповідача непрацездатної матері та інших, зазначених вище, обставин, які мають істотне значення для платника аліментів, суд вважає за необхідне визначити частку як аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] у розмірі 1/6 частці заробітку ( доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їхньої неповнолітньої дитини підлягають частковому задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 100 гривень, то у цій частині її вимоги не підлягають задоволенню. Так, відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час виконання окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивач, вимагаючи компенсувати їй витрати на правову допомогу, надала суду квитанцію № 143 від 18.05.2015 року про сплату нею адвокату 100 гривень за підготовку позовної заяви. ( а.с. 5-а ) Зазначеним Законом не передбачено компенсацію витрат на правову допомогу за складання позовної заяви. Вказані розходи позивача не є в розумінні ст.ст. 79,84 ЦПК України, витратами, пов'язаними з оплатою правової допомоги адвоката, а тому, ці вимоги позивача, як такі, що не ґрунтуються на законі, не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст..ст.180-182,184,191 СК України,

Outcome: partial