Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

19 серпня 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказано, що позивачка у листопаді 2018 року уклала усний договір з відповідачем про доставку міжкімнатних дверей та виготовлення, доставку та встановлення кухні, термін виконання замовлення - лютий 2019 року. 27 листопада 2018 року позивачем на користь відповідача було перераховано 33 042,00 грн. за послуги та меблі. Відповідачем були встановлені двері вартістю 4 000,00грн. лише в середині лютого 2019 року. У розписці від 27.05.2019р. відповідач зобов`язався у місячний термін надати обумовлені послуги, однак встановив меблі на кухні лише 23.11.2019 року. З врахуванням викладеного та заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.12.2019 року, позивачка просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 149 640,00грн. за період з 01.03.2019р. по 19.08.2019р. та моральну шкоду у розмірі 5 000,00грн. Ухвалою суду від 6 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка у судове засідання не з`явилася, водночас, у заяві від 21.01.2030р. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зменшення розміру позовних вимог від 18.12.2019 року, просила їх задовольнити; не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між сторонами був укладений усний договір про доставку міжкімнатних дверей та виготовлення, доставку та встановлення кухні, термін виконання замовлення - лютий 2019 року, що підтверджується у розписці відповідача від 27.05.2019 року (а.с. 13). 27 листопада 2018 року позивачем на рахунок відповідача були перераховані кошти у сумі 33 042,00 грн., що підтверджується випискою з терміналу ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 8). В середині лютого 2019 року відповідачем доставлено на адресу позивачки двері вартістю 4 000,00грн., а 23.11.2019 року - встановлено меблі на кухні. Тобто, відповідачем здійснено виготовлення та встановлення кухні із значним порушенням строків, обумовлених між сторонами. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства. Відповідно до статті 1 п. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» договір -це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами. Відповідно ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію, або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документу не позбавляє його права залучити свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. У відповідність зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 10 Закону України «Про захист споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до положень Конституції України і чинного цивільного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їхніх прав і свобод та законних інтересів. У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з правилами статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи, що внаслідок невиконання відповідачами зобов`язань за договором позивачці спричинено моральну шкоду, оскільки вона зазнала душевних переживань з порушенням її сподівань щодо встановлення дверей та виготовлення кухні, постійно перебувала в стресовому стані. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд оцінив обставини справи, з опорою, насамперед, на виключно правовий характер правопорушення, та враховуючи принцип справедливості й розумності дійшов висновку щодо стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Враховуючи зазначені положення закону, вимога позивача про стягнення з відповідачів пені в сумі 149 640,00 грн. за 172 дня прострочки - з 01.03.2019 року по 19.08.2019 року є підставною та підлягає до задоволення. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved