Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

20.05.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - позивач, ТОВ «Споживчий центр») в особі свого представника за довіреністю (а.с.11) - Шкромида Юрія Вікторовича (далі - представник позивача) звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якій зазначає, що 22.01.2020 р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладеного кредитний договір 22.01.2020-100004988 (далі - договір), відповідно до п.1.1 якого, Кредитор зобов`язався надати Позичальнику Кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування. Відповідно до п.8.1 договору договір укладено на строк до 1 місяця. Кредитор надає Позичальнику кредит відповідно до поданої останнім заявки у розмірі 1500 грн. на 14 календарних днів з кінцевим терміном повернення Кредиту до 04.02.2020 р. та платою за користування Кредитом в розмірі 420 грн. 22.01.2020 р. позивач видав відповідачу кредит у розмірі 1500 грн., що підтверджується квитанцією №191782418 від 22.01.2020 р., чим виконав свої зобов`язання у повному обсязі. Підпунктом 4.1 договору Позичальник зобов`язався забезпечити своєчасне повернення Кредиту та процентів за користування у строк до 04.02.2020 р. Строки повернення Кредиту та процентів не переносились, проте, до зазначеного строку і н час звернення до відповідач Кредит не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Пунктом 5.4 договору передбачено право нарахування штрафу у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за договором. Просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість та штрафи за кредитним договором №22.01.2020-100004988 в розмірі 2670 грн. (а.с.2-3). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.05.2020 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.17). Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була направлена відповідачу [PERSON] з рекомендованим повідомленням через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу його зареєстрованого місця проживання (п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України) відповідно даних інформаційного повідомлення Сектора реєстрації ЕМР (а.с.16), яке співпадає з адресою зазначеною позивачем у позові (а.с.2). Разом з цим, судове відправлення на ім`я відповідача повернулось до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «Укрпошта»: «адресат відсутній» (а.с.23-23Азворот, 27), що відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про вручення судової повістки. Відповідачем до суду не було надано будь-яких клопотань або заяв, відзиву на позовну заяву чи заперечень проти позову, зустрічного позову. Позивач про розгляд справи судом повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.26). У п.4 вимог позову, представник позивача просить суд розглядати справу за відсутності позивача/представника позивача (а.с.3), будь-яких інших заяв або клопотань до суду надано не було. Враховуючи відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.233 ЦПК України, положення ч.1 ст.280, ч.2 ст.281 глави 11 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду з особливостями визначеними главою 11 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, ухваливши заочне рішення. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] до ТОВ «Споживчий центр», в електронній формі, оформленою заявку (а.с.8) в якій відповідач своїм одноразовим ідентифікатором: Z8162 шляхом електронного підписання 22.01.2020 р. ознайомився та прийняв умови кредитного договору (оферти) та підтвердив що однозначно та безумовно прийняв (акцептную) пропозицію про укладання кредитного договору (оферти) (а.с.5-7зворот), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №22.01.2020-100004988 від 22.01.2020 р. з якою ознайомився (а.с.8). Відповідно до умов кредитного договору відповідачу, як Позичальнику, було надано кредит в розмірі 1500 грн. на 14 календарних дні з дати отримання зі сплатою 410 грн. процентів, що становить 28% у процентному значенні, на строк до 04.02.2020 р., включно. Заявку на видачу кредиту було прийнято та 22.01.2020 р. підтверджено його надання (а.с.9). Відповідно до умов підпунктів 4.1. п.4, п.п.5.4 п.5 Пропозиції про укладання кредитного договору (оферти), яка є складовою Кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредит до вказаної у заявці дати та вразі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань за Договором кредиту погодився із правом Кредитодавця нарахувати штрафи починаючи від 2% у перший день невиконання (а.с.5зворот, 6). Умови Договору кредиту визначені п.п.1.1 п.1 Договору кредиту, щодо надання грошових коштів відповідачу (а.с.5), були позивачем виконано, що підтверджується платіжним документом: 191782418 від 22.01.2020 р. (а.с.10). Наявності доказів, що відповідачем, у строки визначені Договором кредиту грошові кошти були повернуті на користь позивача, матеріали справи не містять. Відповідно розрахунку заборгованості у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 2670 грн., яка складається з розміру кредиту - 1500 грн., розміру процентів - 420 грн. та розміру штрафу, який заявляється до стягнення - 750 грн. (а.с.4). Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.652 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Крім того, частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (Постанова Верховного Суду від 23.03.2020 р. по справі №404/502/18). Як встановлено, Кредитний договір №22.01.2020-100004988 було укладено 22.01.2020 р. між позивачем та відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису, що визначено ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідає правилам ч.1 ст.205 ЦК України. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі. Відповідно до положень частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Доказів, що відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем, у добровільному порядку у повному або частковому розмірі, матеріали справи не містять. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно платіжного доручення (а.с.1) позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду в розмірі 2102 грн., наявності інших судових витрат не встановлено. Враховуючи приписи ч.1ст.141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 2102 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved