Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

1. Щодо позову 1.1. Відповідно до позовної заяви, з 02.09.2013 року позивач працював керівником гуртка парашутної підготовки в КЗ «ОАТСК» ХОР, якого 03.12.2014 року згідно наказу №93-к було звільнено за прогул без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ. Позивач зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.09.2014 року вирішено поновити його на посаді керівника гуртка парашутної підготовки в КЗ «ОАТСК» ХОР, проте директор відмовився виконувати вказане рішення суду в день його прийняття. Позивач зазначає, що 01.11.2014 року він отримав лист з наказом №64.1-к від 12.09.2014 року про поновлення його на роботі та супровідний лист з проханням надати пояснення, чому він був відсутній на робочому місці з 15.09.2014 року по 15.10.2014 року. Позивач вказує, оскільки діловод КЗ «ОАТСК» ХОР відмовлялась реєструвати його пояснення, він надсилав їх поштою. Також позивач зазначає, що він неодноразово просив відповідача надати вихідні дні, неоплачувану відпустку за сімейними обставинами та невикористану оплачувану відпустку, однак його прохання були відхилені. На підставі наведеного, просить суд поновити його на роботі на посаді керівника гуртка парашутної підготовки в Комунальному закладі «Обласний авіаційно-технічний спортивний клуб» Херсонської обласної ради; стягнути з Комунального закладу «Обласний авіаційно-технічний спортивний клуб» Херсонської обласної ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.09.2014 року до дня поновлення на роботі; вважати термін подання заяви таким, що пропущений з поважних причин, так як про звільнення від 03.12.2014 року він дізнався з листа, який отримав 12.12.2014 року. 1.2. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Пояснив, що копію наказу про поновлення його на роботі від 12.09.2014р. він отримав 01.11.2014р., однак оскільки це був вихідний день, він прийшов на роботу 03.11.2014р., але знаходився тільки на території підприємства, до своїх посадових обов'язків не приступив. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб 2.1. Представник відповідача за довіреністю Гринечко Я.С. в судовому засіданні позовні не визнала в повному обсязі, оскільки звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Пояснила, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.09.2014р., яке набрало законної сили, наказом КЗ «ОАТСК» ХОР від 12.09.2014р. позивача було поновлено на роботі на посаді керівника гуртка парашутної підготовки з 30.05.2014р., проте позивач на робочому місці не з'явився. Зазначила, що позивачу листом з рекомендованим повідомленням було направлено копію наказу про поновлення на роботі, який він отримав 01.11.2014р., однак посадові обов'язки останній не почав виконувати. Вказала, що позивач не вийшов на роботу без поважних причин з 12.09.2014р. по 03.12.2014р., на підставі чого був звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів 3.1. з 02.09.2012р. по 31.05.2014р. позивач перебував у трудових відносинах з Комунальним закладом «Обласний авіаційно-технічний спортивний клуб» Херсонської обласної ради на посаді керівника гуртка з парашутної підготовки; 3.2. згідно наказу №30-к від 26.05.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради 30.05.2014р. позивача було звільнено з посади за власним бажанням; 3.3. згідно рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.09.2014р. задоволено позов [PERSON]; поновлено [PERSON] на роботі на посаді керівника гуртка парашутної підготовки в Комунальному закладі «Обласний авіаційно-технічний спортивний клуб» Херсонської обласної ради; стягнуто з Комунального закладу «Обласний авіаційно-технічний спортивний клуб» Херсонської обласної ради на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2014 року по 01.09.2014 року у сумі 1978,35 гривень, яке набрало законної сили; 3.4. згідно наказу №64/1-к від 12.09.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради на виконання рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.09.2014р. по справі №666/4808/14-ц, визнано таким, що втратив чинність наказ КЗ «ОАТСК» ХОР «Про звільнення [PERSON]» від 26.05.2014р. №30-к, поновлено позивача на посаді керівника гуртка з парашутної підготовки з 30.05.2014р.» позивача було прийнято на посаду керівника гуртка з парашутної підготовки з 02.09.2013р. на підставі його заяви від 02.09.2013р., вирішено виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2014р. по 01.09.2014р. у сумі 1978,35грн.; 3.5. позивачу перераховано на картрахунок грошові кошти в сумі 1586,38грн. в рахунок відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підтверджується відомістю від 30.09.2014р.; 3.6. відповідачем було направлено позивачу лист, згідно якого останній був повідомлений про поновлення його на роботі згідно наказу від 12.09.2014р. №64/1-к, про перерахування заробітної плати за вимушений прогул, а також про вимогу надати письмове пояснення про відсутність на робочому місці з 15.09.2014р. по 09.10.2014р., вказаний лист позивачем отримано 11.10.2014р.; 3.7. 13.10.2014р. позивач надіслав на адресу відповідача пояснювальну записку, що про поновлення його на роботі наказом №64/1-к від 12.09.2014р. він дізнався з листа, отриманого 11.10.2014р., наказ про поновлення на роботі для ознайомлення не отримував, пояснив, що з 02.09.2014р. по 11.10.2014р. перебував в с.Козачі Лагері, де допомагав батьку по господарству та наглядав за будинком; 3.8. 01.11.2014р. позивач отримав листом копію наказу про поновлення його на роботі, що підтверджується поштовим повідомленням та пояснювальною запискою позивача від 03.11.2014р.; 3.9. згідно акту №1 від 09.10.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради встановлено, що після поновлення на роботі на посаді керівника гуртка, позивач був відсутній на роботі з 15.09.2014р. по 09.10.2014р.; 3.10. згідно акту №2 від 25.11.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради встановлено, що після поновлення на роботі на посаді керівника гуртка, позивач був відсутній на роботі з 10.10.2014р. по 25.11.2014р., про що зроблено відповідні відмітки в журналі робочого часу; 3.11. згідно акту №3 від 03.12.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради встановлено, що у відповідь на лист від 26.11.2014р. №155, позивач листом від 03.12.2014р. за вх.№206 пояснив причину неявки на вимогу керівництва з 19.11.2024р. по 25.11.2014р. та відсутність на роботі з 14.11.2014р. по 28.11.2014р. перебуванням у с.Козачі Лагері, де допомагав батьку по господарству та наглядав за будинком, відповідач вважає вказану причину неповажною, а період роботи з 26.11.2014р. по 03.12.2014р. прогулом без поважних причин, про що зроблено відмітку у табелі обліку використання робочого часу; 3.12. згідно наказу №92-к від 03.12.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради, визнано для позивача, керівника гуртка, робочі дні з 12.09.2014р. по 03.12.2014р. днями прогулів без поважних причин; за грубе порушення трудової дисципліни застосувати до позивача згідно п.2 ст.147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України(за прогули без поважних причин); 3.13. згідно наказу №93-к від 03.12.2014р. Комунального закладу «Обласного авіаційно-технічного спортивного клубу» Херсонської обласної ради за здійснення прогулів без поважних причин з 12 вересня по 03 грудня 2014 року, позивача звільнено з посади керівника гуртка, за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 03.12.2014р. 3.14. копію наказу про звільнення від 03.12.2014р. відповідач направив позивачу поштою рекомендованим листом, яку позивач отримав 10.12.2014р., що підтверджується поштовим повідомленням; 3.15. з позивачем проведено розрахунок при звільненні, виплачено компенсацію за щорічну основну відпустку терміном 10 календарних днів за період роботи з 02.09.2013р. по 01.09.2014р., належні у зв'язку зі звільненням в сумі 269,36грн., що підтверджується відомістю від 15.12.2014р., яка наявна в матеріалах справи; 3.16. 22.12.2014р. позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав, що не згоден з наказом про звільнення, а також, що дані викладені в наказі не відповідають дійсності. 4. Щодо правовідносин 4.1. Частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 4.2. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. 4.3. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.4. На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. 4.5. Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. 4.6. Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 р. з наступними змінами роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148,149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень,зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 4.7. Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. 4.8. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. 4.9. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 4.10. Відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів, аргументів сторін. 5.1. Враховуючи те, що позивач отримав рекомендованим листом 10.12.2014р. наказ про звільнення від 03.12.2014р. а позовну заяву направив на адресу суду направив 12.01.2015р., суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено місячний строк звернення до суду для вирішення спору, що відповідає вимогам ст.233 КЗпП України, оскільки позовна заява була направлена на наступний робочий день, а закінчення місячного строку на звернення припадало на вихідний день. 5.2.Враховуючи те, що позивач отримав наказ про поновлення його на роботі 01.11.2014р.,що припадає на вихідний день, суд приходить до висновку, що він повинен був приступити до виконання обов'язків 03.11.2014р., тобто першого робочого дня. Оскільки з цього дня та до дня звільнення позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин, що підтверджується встановленими в судовому засіданні обставинами, суд приходить до висновку обґрунтованість висновків відповідача про прогули позивача. Отже - оскільки звільнення позивача відбулось відповідно до вимог трудового законодавства, будь-яких порушень з боку відповідача встановлено не було, позивач не надав суду належних доказів на підтвердження обставин, на які посилався в обґрунтування своїх вимог, тому правові підстави для поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 5.3. Однак, оскільки в наказі про звільнення вказано причину звільнення «за здійснення прогулів без поважних причин з 12 вересня по 03 грудня 2014 року», то суд на підставі ст.235 КЗпП України вважає за необхідне визнати формулювання причини звільнення неправильною та змінити її, вказавши причину звільнення «за здійснення прогулів без поважних причин з 03 листопада по 03 грудня 2014 року».

Outcome: partial