Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Новосанжарської центральної районної лікарні, в якому просила зобовязати відповідача надати клопотання до Новосанжарської селищної ради про виключення квартири [ADDRESS] з числа службових приміщень для надання дозволу на приватизацію вищевказаної квартири в гуртожитку. Позов обґрунтовувала тим, що з червня 2004 року по теперішній час проживає в [INFO], яку отримала як службову на підставі рішення Новосанжарської селищної ради від 29.06.2004 року, у звязку з тим, що працювала на посаді лікаря-педіатра Новосанжарської центральної районної лікарні. У звязку з тим, Новосанжарська ЦРЛ відмовила їй в зверненні до Новосанжарської селищної ради з клопотанням про виключення зазначеної квартири з числа службових, передачу її в комунальну власність з подальшою можливістю її приватизувати, вважає, що її права порушено, і відповідно звертається за захистом до суду. Позивач та представник позивача, позов просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача, проти позову заперечувала, надала до суду письмові заперечення, просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно пунктів 2, 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого [PERSON] Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення» службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця). Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення № 14 виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 04 березня 2004 року було придбано службове житлове приміщення для лікаря-педіатра Новосанжарської центральної районної лікарні (а.с. 20). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ПБТІ «Інвентаризатор» від 04.08.2004 року власником квартири [ADDRESS] є Новосанжарська селищна рада, форма власності комунальна (а.с. 9). Пунктами 21, 26 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР встановлено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. На підставі спеціального ордера між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на імя якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення. Рішенням виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 29 червня 2004 року лікарю-педіатру Новосанжарської центральної районної лікарні [PERSON] надано однокімнатну службову квартиру № 5, житловою площею 17,0 кв.м, по вул. Шевченка, 55, в смт. Нові Санжари (а.с.6). [PERSON] вселилася у відповідну квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення № 1427 від 29 червня 2004 року (а.с. 5). Також, між, позивачкою та Новосанжарським селищним комбінатом комунальних підприємств на підставі рішення виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 29 червня 2004 року було укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 46). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачка проживає в службовій квартирі, отриманою у встановленому законом порядку. Пункт 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР передбачає, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Як свідчить акт № 1 засідання житлово-побутової комісії Новосанжарської ЦРЛ від 24.09.2014 року після розгляду звернення [PERSON] про надання згоди адміністрацією лікарні на приватизацію службового житла, члени комісії одноголосно висловили думку залишити квартиру в статусі службового житла (а.с. 26). Посилання позивачки на порушення щодо неї вимог Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» суд вважає безпідставним, оскільки сфера дії цього закону поширюється на перелік громадян які не мають власного житла, більше пяти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них, позивачка проживає у службовій квартирі, а тому дія вказаного закону на неї не поширюється. Також в судовому засіданні, позивачем не обґрунтовано за яких підстав Новосанжарська ЦРЛ зобовязана подавати клопотання про виключення житла із службового, доводи про фактичне проживання більше десяти років, в службовій квартирі гарантують право, що особу не може бути виселено з службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення (ст. 125 ЖК України), а не обовязок установи виключати житло з числа службових. Доводи позивача, про проведення поточного ремонту квартири, відповідають вимогам договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 29 червня 2004 року, згідно п.1.3.2 якого наймач зобовязується своєчасно вживати заходів до усунення виявлених у квартирі несправностей (а.с. 46), та пункту 31 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, який передбачає, що Наймач службового жилого приміщення і члени його сімї зобовязані бережно ставитися до наданого жилого приміщення і його обладнання, провадити на умовах і в порядку, що визначаються законодавством Української РСР, за свій рахунок поточний ремонт займаного приміщення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], а тому у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed