Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

20.10.2021 року представник позивача ПрАТ «СК «Уніка» - Афанасьєв С.В. звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача 21 603,98 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.06.2018 р. між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001360/4605/0000037, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Lexus IS 250», д.р.н. [NUMBER] . 03.12.2018 року о 15:58 год на Дніпровському узвозі (в напрямку Набережного шосе) у м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Suzuki Grand Vitara», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є відповідач, що підтверджується постановою Печерського районного суду м.Києва у справі №757/61743/18-п від 14.03.2019 р. 04.12.2018 р. на підставі заяви страхувальника [PERSON] було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено Акт №00281216 (дефектна відомість) та замовлено проведення оцінки визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику внаслідок аварійних пошкоджень КТЗ у ФОП [PERSON] . Відповідно до Звіту №01-28/12 про оцінку КТЗ від 28.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus IS 250», д.р.н. [NUMBER] склала 97 800,42 грн. Відповідно до рахунку ФОП [PERSON] № [NUMBER] від 06.12.2018 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus IS 250», д.р.н. [NUMBER] склала 78 706,54 грн. На підставі вказаного рахунку, 22.01.2019 р. складено страховий акт №00281216, відповідно до якого 29.01.2019 р. сплачено страхове відшкодування у розмірі 69 922,54 грн. шляхом перерахування вказаної суми на рахунок ФОП [PERSON] , та 8 784,00 грн. в рахунок погашення не сплаченої частини страхового платежу. Оскільки позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахованою у зв`язку з тим, що відповідач відноситься до пільгової категорії громадян - учасник бойових дій, то 14.04.2020 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) здійснило відшкодування позивачу у сумі 57 102,56 грн. Таким чином, невідшкодованою залишилась різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 21 603,98 грн., яку у відповідності до ст.993 ЦК України та ст.1194 ЦК України, в порядку суброгації, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. 01.11.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Афанасьєв С.В. , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, 20.12.2021 року подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі доказами, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки, на його думку, він, як учасник бойових дій, відноситься до пільгової категорії громадян, які згідно з діючим законодавством звільняються як від страхування цивільно-правової відповідальності, так і повністю звільняються від майнової відповідальності за завдані збитки. Вважав, що МТСБУ мало здійснити всі виплати по відшкодуванню загальної вартості відновлювального ремонту автомобіля, а не лише різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 03.12.2018 року о 15:58 год., керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara», д.н. [NUMBER] , в м. Києві на Дніпровському узвозі (в напрямку Набережного шосе), не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Lexus IS 250», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.13.1 ПДР. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою НПУ №3018338631864402 від 03.02.2018 року про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.14-15). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП не була застрахована. Разом з тим, згідно укладеного між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] . Договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001360/4605/0000037 від 13.06.2018 р., були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Lexus IS 250», р.н. [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п.1.2.1 Договору, страховим ризиком визнається, зокрема, дорожньо-транспортна пригода. (а.с.12-13). Постановою Печерського районного суду м.Києва від 14.03.2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с.16). Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України, наявність винних дій [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 03.12.2018 р. є доведеною та не підлягає доказуванню. У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» no.15809/02і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями, та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У зв`язку з настанням страхового випадку страхувальник [PERSON] звернувся до позивача ПрАТ «СК «Уніка» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу, що підтверджується заявою №00281216 про подію від 04.12.2018 року (а.с.17-24). 04.12.2018 року, з метою встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Lexus IS 250», д.н. [NUMBER] , позивачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт №00264344 (дефектна відомість) та замовлено проведення оцінки визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику внаслідок аварійних пошкоджень КТЗ у ФОП [PERSON] (а.с.25-26). Відповідно до Звіту №01-28/12 про оцінку КТЗ від 28.12.2018 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus IS 250», д.н. [NUMBER] , склала 97 800,42 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику в результаті аварійних пошкоджень КТЗ, на дату оцінки складає 72967, 30 коп. (а.с.27-46). Відповідно до рахунку ФОП [PERSON] №А-000021213 від 06.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus IS 250», д.н. [NUMBER] складає 78 706,54 грн. (а.с.47). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №00281216 від 22.01.2019 року та умов добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001360/4605/0000037 від 13.06.2018 р., розмір страхового відшкодування склав 78 706, 54 грн., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення від 24 жовтня 2018 року № 508442. На підставі розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №00281216 від 22.01.2019 року, позивач ПрАТ «СК «Уніка», з метою виконання взятих на себе зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №001360/4605/0000037 від 13.06.2018 р., позивач визнав вказану подію страховим випадком та виплатив страхове відшкодування за договором страхування в розмірі 78 706,54 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок ФОП [PERSON] в розмірі 69 922,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням №066544 від 29.01.2019 року та 8 784,00 грн. в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу, що підтверджується бухгалтерською довідкою №017948 від 29.01.2019 року (а.с.49-51). Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди [PERSON] , в порядку суброгації. Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі пункту 13.1 статті 13 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач [PERSON] , як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої є, зокрема особи вказаної категорії, проводить МТСБУ в порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно із п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ),

Outcome: approved