overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 березня 2010 року в відділі РАЦС Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області був зареєстрований шлюб, від шлюбу в них із відповідачем народився син - [PERSON], [INFO], який проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Офіційно відповідач [PERSON] на роботі не оформлений, але працює у приватного підприємця і має стабільний заробіток. Вважає, що відповідач є працездатним і може надавати допомогу їхньому сину, просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та погодився сплачувати аліменти в сумі 800 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши встановлені обставини та матеріали справи, матеріальне становище сторін у справі та інші істотні обставини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно положень ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає біля позивачки і знаходиться на її утриманні (а.с.5). Із довідки № 1156 від 19.03.2014 року, виданої виконкомом Хотинської міської ради про те, що її син [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері і проживає разом з нею в [ADDRESS] ( а.с.6). Як встановлено судом, відповідач в даний час працює не офіційно, має стабільний заробіток, може і повинен надавати матеріальну допомогу своїй дитині, однак добровільно до дня подачі позову її не надавав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до його повноліття в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача щомісяця починаючи з дня звернення з позовом до суду. Позивачка в заяві посилається, що з 08 серпня 2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони мешкають окремо, дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання з»явився, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання спільної дитини, однак не згоден з розміром аліментів, так як він добровільно оказує матеріальну допомогу на утримання дитини. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ВЛ № 121861 , сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області за актовим записом № 156. Як вбачається з довідки виданої 31.03.2014 р. № 446 Комунальне житлове ремонтно експлуатаційне підприємство м. Чугуєва [PERSON] проживає за адресою: [INFO] та має на утриманні сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва серії 1-ВЛ № 187017 про народження 10 листопада 2009 року [PERSON], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб. В обгрунтування своєї заяви посилається на те, що вона народилася [INFO] року,в 2012 році вона познайомилася з [PERSON],[INFO] ,стали зустрічатися і вона завагітніла та має намір народити дитину,тому вони вирішили одружитися і звернулися з відповідною заяву до органу відділу державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського МУЮ,де їм відмовлено у зв»язку з тим що вона не досягла шлюбного віку. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам,оскільки вони з [PERSON]кохають один одного,їх батьки не заперечують проти їх шлюбу. Заявниця просить суд надати їй право на реєстрацію шлюбу з [PERSON],оскільки це відповідає їх інтересам. Заявниця,заінтересовані особи [PERSON],[PERSON] подали суду заяви про слухання справи у їх відсутність,проти шлюбу не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд вважає,що заява підлягає задоволенню,оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини на які посилається заявниця,що свідчить про те,що надання заявниці права на шлюб відповідає її інтересам ,перешкод для надання такого права на шлюб в судовому засіданні не встановлено. Згідно ч.1 ст.22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для жінки встановлено у вісімнадцять років. У відповідності до ч.2 ст.23 Сімейного Кодексу України за заявою особи,яка досягла шістнадцяти років,за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб,якщо буде встановлено,що це відповідає її інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання їх шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Макіївки Донецької області, актовий запис за № 233. В судовому засіданні позивач підтримала позов і пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем вони припинили у 2011 році, оскільки не знаходили взаємопорозуміння, між ними виникали сварки, вони втратили почуття любові та поваги один до одного і тому вона наполягає тільки на розірванні шлюбу з відповідачем, який проживає в м. Маріуполі і зовсім не спілкується з нею і з сином, що унеможливлює їхнє примирення. Відповідач, який був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив і заяву про відкладення розгляду справи не надав. Судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши додані матеріали та докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 лютого 1999 року, зареєстрували його у міському відділі реєстрації актів громадянського стану міста Макіївки Донецької області, про що свідчить актовий запис за № 233. Від сумісного життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], який проживає з мамою, позивачем по справі. Батько дитини добровільно надає матеріальну допомогу на утримання сина. Шлюбні відносини між сторонами були припинені у 2011 році. Сторони тривалий час проживають окремо і не ведуть спільного господарства, позивачка наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. При таки обставинах, суд вважає, що причини, які змушують позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому їх шлюб слід розірвати. На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання сина, [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому вказала, що за припинення спільного проживання з відповідачем, син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги батько не надає, хоча має неофіційні підробітки і інші утриманці у нього відсутні. Відповідач, якого про дату, час та місце судового слухання було повідомлено належним чином і завчасно, врученням судового виклику особисто, до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Судом, за згоди позивачки, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб, виданим на підставі актового запису №13 в Книзі реєстрації шлюбів Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.5) та є батьками сина [PERSON], [INFO], про що суду надано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 червня 2010 року за актовим записом №9, місце державної реєстрації - виконком Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6). За довідкою, датованою 17 березня 2014 року, вих.№648 від виконкому Василівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, дитина проживає з позивачкою як матір'ю. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, остільки дитина проживає з позивачкою, відповідач проживає поза сім'єю, утримання сину, якого він потребує, не надає. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дитини, яка не має власного майна, а лише утримання від матері за рахунок тимчасових заробітків, становище відповідача, щодо якого відсутні дані про офіційні джерела матеріального забезпечення, інших утриманців та незадовільний стан здоров'я. Також, відповідач не повідомив суду про обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька, відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд постановляє про стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що має намір укласти шлюб з [PERSON], на час звернення із заявою до суду вона вагітна від нього. Заявник не досягла шлюбного віку, тому просить суд надати їй право на шлюб. В суді заявниця доводи своєї заяви підтримує. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти задоволення заяви. Представник заінтересованої особи ВДРАЦС в суд не прибув. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є неповнолітньою, [INFO]. Згідно довідки Полонської районної лікарні [PERSON] вагітна. Дані обставини встановлені з пояснень учасників справи та наданих письмових доказів, достовірність яких сумніву в суді не викликає - копіями свідоцтв про народження та паспортів заявниці та [PERSON], довідкою про вагітність [PERSON] Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку. Згідно ст.23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що є підстави для задоволення вимог заяви [PERSON] про надання їй права на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

20 березня 2014 року [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS], за яку сплатила 25000 грн. [PERSON] про отримання грошей надав розписку, а [PERSON] отримала правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї. Посвідчити договір купівлі-продажу квартири сторони в нотаріальній конторі не можуть з причини ухилення від цього відповідача. Оскільки фактично умови договору сторонами були виконані, то позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який відбувся 20.03.2014 року між нею та [PERSON], визнати за нею право власності на цю квартиру. У судовому засiданні позивач пiдтримала свої позовнi вимоги та просила задовольнити позов у повному обсязi. Вiдповiдач у судовому засiданні позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Третя особа - [PERSON], який є чоловіком [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи, вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних підстав: Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2005 року (а.с. 14), право власності на квартиру належним чином за ним зареєстровано в КП «Алчевське БТІ» за реєстраційним № 3112354, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 15). 20.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] у усній формі уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. [PERSON], як продавець передав у власність [PERSON], як покупцеві, правовстановлюючі документи на квартиру та ключі від неї, а остання у свою чергу сплатила вартість квартири у розмірі 25000 грн., про отримання грошей [PERSON] надав розписку (а.с. 22). Оскільки фактично умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, то суд вважає, що цей договір можливо визнати таким, що відбувся, та визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

20 березня 2014 року Дзержинський районний суд міста Харкова постановив рішення за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача звернувся до суду із заявою про виправлення описки у вказаному рішенні суду, а саме в рішенні помилково вказано період заборгованості та сума боргу, а саме з 01.02.2007 року по 30.04.2013 року в сумі 956,11 гривень, а необхідно з 01.11.2007 року по 01.05.2010 року в сумі 1083,51 гривні. Сторони в судове засідання не з'явились. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України - суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки. Як видно з матеріалів справи дійсно в рішенні суду помилково вказано період заборгованості та сума боргу, а саме з 01.02.2007 року по 30.04.2013 року в сумі 956,11 гривень, а необхідно з 01.11.2007 року по 01.05.2010 року в сумі 1083,51 гривні. Таким чином, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

20 березня 2014 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] згідно особового рахунку [NUMBER]. За вказаною адресою відповідачка не проживає більше 10 років, не сплачує комунальні послуги, в результаті чого склалась заборгованість в розмірі 5243,79 грн. Зазначена квартира не приватизована, не заброньована, вхідні двері забиті цвяхами, відсутні прибори центрального опалення, електропроводка прийшла в непридатний для використання стан. Відповідачка фактично проживає за іншою адресою. Тому просять суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача, Какаріна Л.Г., що діє на підставі довіреності, свої позовні вимоги підтримала повністю та просила визнати [PERSON], такою що втратила право на користування житловим приміщенням та стягнути з останньої витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать неодноразово направленні на її адресу рекомендованими листами з повідомленням судові повістки про виклик до суду. Вислухавши думку представника позивача, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.03.2014 року о 11год. 39 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.03.2014р. о 11 год. 39 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Дехтяр При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий активно виказує маячні ідеї відношення. Заявляє, що «рідні продали три його будинки, а гроші забрали собі». Виражене моторне збуджене , мова дизартрична, на питання відповідає скупо. Виражено порушення концентрації уваги. Інтелект знижений. Пам'ять виражено погано. Елементарні інструкції виконує після дублювання. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний делірій на фоні деменції. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

20 березня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], БПМП. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.03.2014р. о 19 год. 18 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.03.2014р. о 19 год. 18 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Авдєєва В.В. КЗ «Новомосковська ЦРЛ»ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора відмовляється від їжі. Не спить. Продуктивно мовному контакту недоступна. Негативістична. На питання не відповідає, закриває очі. Настрій знижений. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Виконує прості інструкції. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий порліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved