Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

1 липня 2015р. позивач [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що із 8 серпня 2014р. перебувала із відповідачем [PERSON] у шлюбі і проживала із ним разом до грудня 2014р. Спільне життя між ними не склалося за відсутністю взаєморозуміння між ними, різниця у поглядах на сімейні відносини та по вихованню дитини. Він постійно влаштовував суперечки, принижував та ображав її дитину, ображав її честь та гідність. Відповідач не приймав участі у матеріальному аспекті сімї, не бажав влаштовуватись на роботу, все матеріальне забезпечення було покладено на її плечі. Шлюбні відносини між ними припинені із грудня 2014р. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, прохала розглянути справу та пояснила, що з грудня 2014р. були припинені шлюбні стосунки з відповідачем. На теперішній час вона його не кохає. Просила не надавати час для примирення, оскільки подальше сумісне життя і збереження родини вважає неможливим, а також наполягала на розгляді справи. Пройшло більше 10 місяців, але відповідач не змінився, із дня весілля до теперішнього часу не повернув їй борг 1тис.грн, постійно не працює, заявляє їй надумані претензії, безпідставно ревнує, приходив миритися в стані алкогольного сп»яніння і дитина його боїться. Відповідач проти позову заперечував і пояснив, що позивачка неправильно себе поводить по відношенню до нього, а до дитини він суворо відноситься та виховує її. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що з 8 серпня 2014р. позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, серії І-КИ №284693 (а.с.5). Встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки у грудні 2014р, сімя по суті існує формально і позивачка на примирення не згодна. Між сторонами склалися неприязні стосунки. Ці обставини підтверджені поясненнями позивача та матеріалами справи. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка стверджувала, що вона не кохає відповідача і категорично наполягала на розірванні шлюбу. При неодноразових слуханнях справи, відповідач явно некоректно висловлювався на адресу позивача, нічим не підтверджуючи свою поведінку. Із пояснень сторін вбачається, що вони втратили повагу один до одного, між ними склалися неприязні стосунки та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка виховує малолітнього сина. Доводи відповідача про те, що він кохає позивачку, суд не приймає до уваги, оскільки він навіть в судовому засіданні не проявляв поваги до неї та на протязі 10 місяців не прийняв дійових заходів до примирення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що сімейні відносини припиненні, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідач не заперечував судові витрати покласти на нього. На підставі викладеного і

Outcome: approved