Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

19 серпня 2018р. позивач [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі: ДСуСД ХМР), в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.08.2016р. шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Відповідач не виконує батьківських обов'язків щодо виховання дитини. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явився, подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглянути за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] до судових засідань 12.12.2018р., 12.02.2019р., 11.04.2019р. не з'явися, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не сповістив, відзив не подавав. Представник третьої особи ДСуСД ХМР до судового засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути за своєї відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Зважаючи на повторну неявку належним чином повідомленого відповідача до судового засідання без повідомлення причин, неподання відповідачем відзиву, не заперечення позивачем порти заочного вирішення справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2012р. між позивачем та відповідачем укладений шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]., батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.01.2013 (а.с.9). 23.08.2016р. рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між сторонами розірваний (а.с.10). Малолітня [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON], бабою [PERSON], дядьком [PERSON] у [ADDRESS]; житлові умови для виховання та розвитку дитини задовільні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 31.01.2019р. (а.с.50). Відповідач до дільничного лікаря-педіатра з питань стану здоров'я дочки [PERSON] не звертався, догляд за дитиною вдома здійснює матір [PERSON], що підтверджується довідкою КЗОЗ «ХМДП №23» №817 від 06.06.2018р. (а.с.12). За інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №248 ХМР» №01-22/22 від 04.06.2018р., у період відвідування [PERSON] з 14.06.2016р. по 04.06.2018р. дошкільного навчального закладу її освітньо-виховним процесом цікавиться матір [PERSON], яка систематично відвідує батьківські збори, приводить та забирає дитину з закладу (а.с.14). У висновку директора ДСуСД ХМР [PERSON] від 26.02.2019р., вказана доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с.48). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного Кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як передбачено п.15, п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання дочки [PERSON], суд доходить висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704, 80 грн.

Outcome: approved