Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

21.07.2021 [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу Шаргородського районного суду Вінницької області від 26.12.2019 по справі №152/1523/19, за період з 16 грудня 2019 року по 01 липня 2021 року, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог в сумі 41836 грн. та судові витрати на правничу допомогу. Рішенням суду від 07.12.2021 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 10358 (десять тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень. 13.12.2021 представник позивача [PERSON] - адвокат Костриця В.С. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. Заява мотивована тим, що ним на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про компенсацію понесених витрат, про що представником позивача було заявлено у заключному слові. Враховуючи положення ст. 137, ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат на підтвердження яких надані письмові докази (а.с.108 - 112). 13.12.2021 представник відповідача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. засобами поштового зв`язку направив заяву, яка отримана судом 17.12.2021, про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. Заява мотивована тим, що ним на виконання ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подано заяву про компенсацію понесених витрат, про що представником відповідача було заявлено у заключному слові. Враховуючи положення ст. 137, ст. 141 ЦПК України, просить вирішити питання про розподіл судових витрат на підтвердження яких надав письмові докази (а.с.117 - 130), розмір яких визначити пропорційно задоволеним вимогам, тобто стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2257,20 грн. (75, 24 % від понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн), оскільки вимоги [PERSON] задоволено на 24,76 %, отже на її користь з [PERSON] підлягає стягненню 990,40 грн. Адвокат Смірнов С.М. просить суд також застосувати ч.10 ст.141 ЦПК України, за правилами якої при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням наведеного представник відповідача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. просить стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] різницю між сумами витрат, які на його переконання підлягають задоволенню - 1266,80 грн.( 2275,20 грн. - 990,40 грн.). У судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Костриця В.С. не прибув, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, заяву про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн. підтримав, у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Смірнова С.М. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. просив відмовити, через її безпідставність. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. на виклик суду не прибув, від нього поступило клопотання про розгляд заяви у його відсутності (а.с.122). Дослідивши матеріали, які стосуються судових витрат, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.12.2021 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 10358 (десять тисяч триста п`ятдесят вісім) гривень. При ухвалені рішення у даній справі питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. За правилами ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі стороні необхідно надати суду такі докази: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги та представництво від 24.02.2021 із адвокатом Кострицею В.С., яким, зокрема передбачено предмет договору, повноваження адвоката, права і обов`язки сторін, суму винагороди, порядок проведення розрахунку (а. с. 112). Адвокатом Кострицею В.С. згідно з договором про надання правової допомоги від 24.02.2021, та розрахунком суми гонорару за надану правничу допомогу нараховано суму гонорару в розмірі 6900 грн., але фактично сплачено 4000 грн. (а.с.111). У письмових поясненнях з приводу заяви про розподіл судових витрат адвокат Костриця В.С. зазначив, що сума гонорару з 6900 грн. до 4000 грн. зменшена у зв`язку з тим, що під час розгляду справи судом з`ясувалося, що державним виконавцем при примусовому виконанні судового наказу про стягнення аліментів невірно здійснено розрахунок розміру аліментів, які підлягали до стягнення (58766,04 грн) та розмір заборгованості по аліментах (41836,04 грн.), що стало підставою того, що під час розгляду справи судом ДВС двічі здійснювався перерахунок заборгованості по аліментам, судом також встановлено факт несвоєчасного звернення стягнення на заробітну плату боржника з вини державного виконавця. При цьому остаточний розрахунок пені в розмірі 10358 грн., з урахуванням останнього перерахунку заборгованості по аліментах, яка станом на 01.07.2021 становить 27999,34 грн. був проведений ним, з урахуванням часткової вини відповідача. З визначеною пенею погодився представник відповідача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М., вказаний розмір пені покладений в основу рішення суду. Адвокатом Кострицею В.С. до заяви про компенсацію витрат [PERSON] , пов`язаних з розглядом справи долучено розрахунок та погодження винагороди за надану правничу допомогу, з детальним описом наданої правничої допомоги адвокатом, кількістю витраченого часу, сумою нарахованого гонорару за кожну процесуальну дію, вчинену адвокатом, участь в судових засіданнях та квитанцію до прибуткового касового ордера №229 від 10.12.2021 (а.с.110 - 112). Згідно з розрахунком гонорару та квитанцією до прибуткового касового ордера №229 від 10.12.2021 витрати на отримання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи складають 6900грн., але оплачено [PERSON] послуги адвоката в розмірі 4000 грн. (а.с.110 - 111). 13.09.2021 відповідач [PERSON] , з метою отримання правничої допомоги у вище зазначеній справі уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Смірновим С.М., яким, зокрема передбачено предмет договору, повноваження адвоката, права і обов`язки сторін, ціну договору та порядок проведення розрахунку (а. с. 123 - 128). Адвокатом Кострицею В.С. згідно з договором про надання правової допомоги від 13.09.2021, та розрахунком суми винагороди за надану правничу допомогу нараховано суму гонорару в розмірі 3000 грн (а.с.129 - 131). Адвокатом Смірновим С.М. до заяви про компенсацію витрат [PERSON] , пов`язаних з розглядом справи долучено розрахунок та погодження винагороди за надану правничу допомогу, з детальним описом наданої правничої допомоги адвокатом, кількістю витраченого часу, сумою нарахованого гонорару за кожну процесуальну дію, вчинену адвокатом, участь в судових засіданнях, акт приймання - передачі наданих послуг від 08.12.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 15.09.2021 (а.с.129 - 131). Згідно з розрахунком гонорару, актом приймання - передачі наданих послуг від 08.12.2021 та квитанцією до прибуткового касового ордера б/н від 15.09.2021 витрати на отримання правничої допомоги, пов`язаної із розглядом справи складають 300грн., які сплачено [PERSON] 15.09.2021 (а.с.129 - 131). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вказані вимоги законодавства представником позивача [PERSON] - адвокатом Кострицею В.С. та представником відповідача [PERSON] - адвокатом Смірновим С.М. виконані, розмір витрат, які сторони понесли у зв`язку з розглядом справи підтверджені доказами, які подані у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством. Отже, сторонами документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, клопотань про зменшення розміру цих витрат сторонами не подано. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі, суд вважає, що розмір стягнутої пені не може бути прийнятий за основу при визначенні розміру стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у грошовому виразі, як про це просить сторона відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути понесені витрати на правничу допомогу у даній справі виходячи не з пропорційності до задоволених позовних вимог у грошовому виразі, як про це просить сторона відповідача, а виходячи з предмету позову у даному цивільно - правовому спорі, яким є вимога про стягнення неустойки (пені), наявності заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 27999,34 грн. станом на 01.07.2021, яка визнається відповідачем і підтверджена належними доказами, виникнення спору, в тому числі і через неправильні винні дії відповідача [PERSON] , який зобов`язаний утримувати своїх дітей, забезпечувати їм належний рівень життя і не залежно від того, який розмір пені стягнуто судом у справі наявні всі складові цивільно - правової відповідальності у вигляді стягнення неустойки (пені) на користь позивача та встановлено порушення права позивачки, яке підлягає захисту судом. З огляду на наведене, у справі, що розглядається, суд, дослідивши всі обставини, оцінивши докази з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до висновку, що із заявлених представником позивача [PERSON] - адвокатом Кострицею В.С. 4000 грн, витрачених на надання професійної правничої допомоги з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 3000 грн., а з позивача [PERSON] та користь відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати, понесенні на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Саме такі суми витрат на професійну правничу допомогу, на думку суду, будуть відповідати принципу розумності, справедливості та пропорційності, із урахуванням особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, ціну позову, малозначність справи, а також характер виконаної адвокатами роботи та критерій розумності її розміру. При цьому суд враховує, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволені частково, не у зв`язку з їх необґрунтованістю і неправильною правовою позицією сторони позивача, а у зв`язку з невірно визначеною заборгованістю по сплаті аліментів та порушенням строків звернення судового наказу до виконання державним виконавцем через що за заявами адвоката Смірнова С.М. двічі ДВС проводила перерахунок заборгованості по аліментам, а адвокат Костриця В.С., на підставі цих перерахунків, визначив суму неустойки (пені), з якою погодилися обидві сторони. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його. При ухваленні додаткового рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ. Так, у пп. 268, 269 рішення від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» ЄСПЛ вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підставі викладеного та

Outcome: partial