Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

20.12.2017 року позивач подав до суду позовну заяву до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в подальшому збільшивши розмір позовних вимог, в якій просить суд позбавити батьківських прав громадянку [PERSON], 1995 р.н., відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з громадянки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісяця, які підлягають індексації, на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Свої вимоги мотивує тим, що 13.05.2017 р. було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку та вилучено малолітню дитину [PERSON], [INFO], по [ADDRESS]. Відомості про батька відсутні, мати не виконує свої батьківські обов'язки з утримання своєї малолітньої дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, залишила новонароджену дитину в нелюдських умовах. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить позбавити батьківських прав [PERSON], 1995 р.н. відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісяця, які підлягають індексації. Додатково пояснила, що [PERSON] за вчинення злочину засуджена до 5 років 1 місяця позбавлення волі, на даний час відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65». Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, справа розглядається в порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], відомості про батька відсутні, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.04.2017 р. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. За змістом ст.164 ч.1 п.2, ст.165 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, орган опіки та піклування. Відповідно до пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов'язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, залишила новонароджену дитину в умовах, які загрожували життю та здоровю дитини,не піклувалася про її здоровя, не здійснювала належний догляд за дитиною, не забезпечувала належне харчування новонародженої дитини, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Факт ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини підтверджується наступними документами. Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 13.05.2017 р. відповідно до якого 13.05.2017 р. в с. Стара Іванівка вул.. Боділевського, 29 була виявлена дитини-немовля чоловічої статі - [PERSON], яка була доставлена до педіатричного відділення КЗ «Охтирська ЦРЛ». Розпорядженням голови Охтирської РДА № 197-ОД від 30.05.2017 р. про надання малолітній дитині статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідно до якої малолітньому [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Охтирської РДА № 205-ОД від 01.06.2017 р. «Про призначення опікуна над малолітньою дитиною» малолітній [PERSON], [INFO], був влаштований під опіку. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.06.2016 р. [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно свого старшого сина - [PERSON], [INFO] в зв'язку із жорстоким поводженням з дитиною. [PERSON] неодноразово була засудженою за вчинення злочинів. Відповідно до довідки ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» № 1189 від 17.01.2018 р. [PERSON], [INFO] засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 р. за ст.. 185 ч.2, 71, 71 ч. 5 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі та утримується в ДП «Харківська установа виконання покарань № 27». Згідно листа ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» від 23.02.2018 р. - [PERSON] 23.01.2018 р. вибула для відбування покарання до ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65». Згідно висновку органу опіки і піклування - Охтирської районної державної адміністрації від 01.03.2018 року орган опіки і піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Таким чином, досліджені судом докази свідчать про свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов'язками, вона не цікавиться своєю дитиною, не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, залишила новонароджену дитину в умовах, які загрожували життю та здоровю дитини, що розцінюється судом як ухилення від виховання дитини, а тому суд вважає, що відповідачку необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] Суд вважає, що такий крайній захід впливу на відповідача, яка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідачки, яка на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі, однак є працездатною, а тому має можливість працювати та заробляти кошти на утримання дитини. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, та аліменти сплачувати особі, під опіку якої передано дитину. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 165 СК України, Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року),

Outcome: approved