Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

21.02.2019 р. до місцевого суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON]де просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 37 в будинку № 21 по вул. Арсенальна, в м. Калинівка, Вінницької області, так як за вказаною адресою не проживає з 2015 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином,\~ шляхом\~ розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Право власності на зазначене майно зареєстроване за позивачем КП «Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації» 15.10.2008 року за № 229/1292. Відповідач [PERSON] колишня дружина сина позивача [PERSON] Після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач [PERSON] поїхала у невідомому напрямку. З 2015 року відповідач [PERSON] у квартирі позивача не проживає, місце її проживання позивачу не відоме. Той факт, що відповідач, яка зареєстрована в належній позивачу на праві спільної часткової власності квартирі, проте в ній не проживає підтверджується актом обстеження житлових умов від 14.01.2019 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені\~ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із\~ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] з 2015 року не проживає в квартирі за № 37, в будинку № 21, по вул. Арсенальна, в м. Калинівка Вінницької області, суд вважає, що остання втратила право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. За таких підстав, заявленні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved