Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

20 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25 серпня 2017 року померла її рідна сестра [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, яка складається з неуспадкованої після смерті матері, [PERSON], частини будинку, розташованого за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Фермерська, 1. Зазначає, що коли [PERSON] було чорти роки вона захворіла менінгітом, хвороба дала ускладнення, тому остання потребувала постійного догляду. Опікувалася хворою їх спільна мати [PERSON] Після смерті матері рішенням виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області №9 від 15 лютого 2007 року її призначено піклувальником над сестрою. Вказує, що в установлений законом строк спадщину після смерті [PERSON] не прийняла через незнання тонкощів законодавства, у звязку з чим добросовісно помилялася відносно факту прийняття спадщини, вважаючи, що оскільки померла була недієздатною, то не мала права спадкування. На даний час має намір переоформити спадщину сестри на себе, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину внаслідок пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної сестри, [PERSON], яка померла 25 серпня 2017 року, тривалістю в два місяці. Ухвалою від 22 березня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а. с. 19-20). У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. ). Представник відповідача Річківської сільська ради Білопільського району Сумської області у підготовче засідання також не зявився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, позов визнають (а. с. 43). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області у підготовче засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 39). У звязку з неявкою сторін та третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, Цивільний процесуальний кодекс України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозвязку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця. А рідні брати та сестри спадкодавця є спадкоємцями другої черги (ст. 1262 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом із цим спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що 31 січня 2007 року померла мати позивача, [PERSON] (а. с. 4, 6, 8, 10). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все її майно, зокрема на житловий будинок, розташований за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Пролетарська (нині вул. Фермерська), 1, який належав померлій на підставі свідоцтва на право власності, виданого виконавчим комітетом Річківської сільської ради 14 лютого 2000 року, записаного в реєстрову книгу 44, стор. 188 за №188 06 березня 2000 року (а. с. 5, 31). Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області 06 квітня 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №255, [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). 26 липня 2007 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою позивача заведена спадкова справа №293 після померлої 31 січня 2007 року [PERSON], яка зареєстрована у Спадковому реєстрі за №42842594 (а. с. 40-41). За інформацією Річківської сільської ради [PERSON] постійно і на день смерті була зареєстрований та проживала за адресою: [INFO] разом зі своєю донькою [PERSON] та сином [PERSON], який помер 09 листопада 2014 року (а. с. 46). Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що спадщину після смерті [PERSON], яка померла 31 липня 2007 року, прийняла позивач [PERSON], подавши протягом встановленого законом строку до Білопільської районної державної нотаріальної контори відповідну заяву, а також [PERSON], який помер 09 листопада 2014 року та [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на день смерті за однією адресою, яке було зареєстроване в установленому порядку. Судом також встановлено, що [PERSON], яка була рідною сестрою позивача, померла 25 серпня 2017 року у с. Річки Білопільського району Сумської області (а. с. 6-8, 12, 38). Після смерті останньої відкрилася спадщина на все її майно, у тому числі й фактично успадковане за заповітом після смерті [PERSON] право на частину житлового будинку, розташованого за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Фермерська, 1. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Річківської сільської ради від 15 лютого 2007 року [PERSON] була піклувальником над сестрою інвалідом ІІ групи з дитинства [PERSON] Остання на день смерті була зареєстрована одна за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Річки, вул. Фермерстка, 1. Фактично з вересня 2006 року вона проживала за вказаною адресою разом із [PERSON], яка здійснювала постійний сторонній догляд за сестрою (а. с. 14-15, 47). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, станом на 29 березня 2019 року спадкова справа після померлої 25 серпня 2017 року [PERSON] не заведена (а. с. 42). Позивач зверталася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті сестри, однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій внаслідок пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини (а. с. 13). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею рідної сестри, [PERSON], яка померла 25 серпня 2017 року, та відноситься до кола спадкоємців другої черги за законом, проте вона не може реалізувати своє право на спадщину у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). З огляду на положення абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті сестри, [PERSON], яка померла 25 серпня 2017 року внаслідок юридичної необізнаності в питаннях спадкування. Суд вважає дану причину поважною і приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. При цьому суд враховує, що задоволення позову не порушує прав та законних інтересів сторін та третьої особи у справі. На підставі викладеного

Outcome: approved