Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явлених позовів. 1.1. В березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним первісним позовом та обґрунтовує його тим, що 28 квітня 2007 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб. 1.2. [PERSON] також пред`явила зустрічний позов та посилається на те, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] . Відповідач не приймає участь в утриманні дитини. Крім того, під час шлюбу позивач та [PERSON] придбали автомобіль марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , в розмірі 29660 гривень. 2. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явлених позовів. 2.1. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Водночас, вони визнають зустрічний позов лише в частині стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 гривень та компенсації вартості 1/2 частки у вказаному автомобілі в розмірі 19735 гривень 24 копійок. 2.2. [PERSON] визнає первісний позов та не заперечує проти його задоволення. Однак вона підтримує зустрічний позов та наполягає на його задоволенні. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 28 квітня 2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Бориспільським МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №175. Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 лютого 2019 року (а.с.5). 3.2. [INFO] у них народився син [PERSON] Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 лютого 2019 року (а.с.7). 3.3. Крім того, з листа ТСЦ №3241 МВС в Київській області №10-АЗ від 11 червня 2019 року (а.с.25) вбачається, що 15 жовтня 2015 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] . 3.4. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли комплексні правовідносини, що регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя», главою 11 «Припинення шлюбу» та главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. 4. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. 4.1. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. 4.2. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується виключно на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. б. щодо стягнення аліментів на утримання дитини. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 4.4. Згідно з ч.1, ч.2 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Водночас, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. б. щодо стягнення компенсації вартості частки в автомобілі. 4.5. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.6. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 цього Кодексу особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 4.7. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18), у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її оспорює. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 4.8. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду сім`ї. 4.9. Згідно з ч.1, ч.2 ст.71 цього Кодексу майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. 4.10. За правилом ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. 4.11. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.22 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо розірвання шлюбу. 5.1. [PERSON] та відповідач категорично не бажають жити однією сім`єю. Вони не мають намір вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини переконливо свідчать про те, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. 5.2. З огляду на це суд вважає допустимим розірвати шлюб, укладений між сторонами. б. щодо стягнення аліментів на утримання дитини. 5.3. [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він приймає участь в утриманні сина [PERSON] . В матеріалах цивільної справи також відсутні докази, з яких вбачається, що відповідач має поганий стан здоров`я або тяжке матеріальне становище, на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки. 5.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. 5.5. Вказаний розмір аліментів є цілком достатнім для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини. Тому у задоволенні позову в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в більшому розмірі слід відмовити. в. щодо стягнення компенсації вартості частки в автомобілі. 5.6. Крім того, автомобіль марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , був придбаний в період часу, коли [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] Ця обставина переконливо свідчить про те, що у спірних правовідносинах діє презумпція спільної власності подружжя на спірний транспортний засіб. Однак [PERSON] не подав жодного доказу на спростування вказаної презумпції та підтвердження того, що спірний транспортний засіб був придбаний виключно за особисті грошові кошти позивача. 5.7. Ці обставини свідчать про те, що автомобіль марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власністю сторін. Водночас, підстави для відхилення від засад рівності їх часток у вказаному транспортному засобі не встановлені. Автомобіль марки «Audi 80», номерний знак [NUMBER] , є неподільним майном, яке залишилось у користуванні [PERSON] . У судовому засіданні сторони беззаперечно погодились з тим, що вартість вказаного транспортного засобу становить 39470 гривень 47 копійок. 5.8. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути компенсацію вартості частки в автомобілів розмірі 19735 гривень 24 копійок (39470,47 : 2). 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.2. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.18). Пред`явлений нею позов задоволений. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial