Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

19 червня 2017 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, у якій просив встановити факт смерті дружини [PERSON], яка померла 6 лютого 2017 року на тимчасово окупованій території України - в с. Калинове Попаснянського району Луганської області, мотивуючи її тим, що Славутицький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації смерті через невідповідність лікарського свідоцтва про смерть вимогам встановленої форми первинної облікової документації. В судове засідання заявник не зявився за наявності заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник заявника заяву підтримав з підстав, зазначених у ній, пославшись на лікарське свідоцтво про смерть, договір про надання ритуальних послуг та фотографію могили померлої, а також показання свідка як на докази факту смерті дружини заявника - [PERSON] та неможливість державної реєстрації її смерті інакше як на підставі рішення суду, оскільки смерть настала на території, тимчасово не підконтрольній органам влади України. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявилася за наявності клопотання про розгляд справи за її відсутності. Свідок [PERSON] суду показала, що заявник [PERSON] є її рідним братом, який разом з дружиною [PERSON] проживав постійно в с. Калинове Попаснянського району Луганської області. Вона три роки хворіла, а 6 лютого 2017 року померла і була похована на сільському кладовищі. Вона особисто була присутня на похороні. Через 40 днів після смерті дружини її брат переїхав на постійне проживання до неї в м. Славутич і вона зареєструвала його за своїм місцем проживання. Вислухавши пояснення представника заявника, показання свідка та перевіривши наявні письмові докази суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав. Законом України № 990-VIII від 04.02.2016 р. цивільний процесуальний кодекс України доповнено статтею 257-1, яка встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасового окупованій території України. Згідно абзацу другого частини 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті особи на тимчасового окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України (частина 1). Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року (частина 2). Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону тимчасово окупованою територією України є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України». Додатком до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року визначено райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, на яких відповідно до статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 р. № 1680-VII запроваджується вказаний особливий порядок місцевого самоврядування. Проте зазначений перелік не є вичерпним і не містить чіткого та вичерпного переліку назв населених пунктів Донецької та Луганської областей, які визнаються тимчасово окупованою територією України. Враховуючи, що норми статті 257-1 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на територіях, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», який мстить чіткий та повний перелік таких населених пунктів, в т. ч. с. Калинове Попаснянського району Луганської області, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого статтею 257-1 ЦПК України порядку встановлення фактів народження та смерті. За загальним правилом підсудності заяви фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, визначеним частиною 1 статті 257 ЦПК України, вона подається до суду за місцем проживання заявника. У поданій заяві зазначено адресу місця проживання заявника в м. Славутичі Київської області, на територію якого поширюється юрисдикція суду, до якого подано заяву про встановлення факту смерті, що підтверджено довідкою від 28 березня 2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Відомості про особу заявника та померлої підтверджені копіями сторінок паспортів громадян України ЕМ016082, виданого 29 грудня 1998 року Попаснянським РВУМВС України в Луганській області на імя [PERSON], [INFO] та ЕМ675237, виданого у липні 2000 року Попаснянським РВУМВС України в Луганській області на імя [PERSON], [INFO]. Копією свідоцтва про укладення шлюбу підтверджено реєстрацію шлюбу між ними згідно актового запису № 51 від 14 листопада 1980 року, зробленого у Калинівському селищному ЗАГС Попаснянського району Луганської області. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1). За правилом частини 1 статті 59 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Положеннями частин 2 і 3 статті 9 Закону № 990-VIII від 04.02.2016 р. передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасового окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами є недійсними і не створює правових наслідків. Разом з тим, положеннями частини 4 цієї статті допускається взаємодія органів державної влади України з незаконним органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, зокрема з метою забезпечення прав і свобод громадян України та виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. На підтвердження факту смерті [PERSON] 6 лютого 2017 року в с. Калинове Попаснянського району Луганської області заявником надано суду копію та оригінал лікарського свідоцтва про смерть від 6 лютого 2017 року, виданого лікарем [PERSON], про те, що [PERSON], [INFO], померла 6 лютого 2017 року з причини хвороби в с. Калинове Попаснянського району. Фактичні дані про смерть [PERSON], які містяться у зазначеному свідоцтві, суд з метою забезпечення прав заявника та виконання зобовязань, що взяті Україною при ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає можливим визнати допустимим доказом цього факту, оскільки ці відомості у свідоцтві засвідчені лікарем на виконання своїх професійних функцій. Крім того, заявником надано суду копію та оригінал договору-замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] 6 лютого 2017 року на кладовищі в с. Калинове Попаснянського району Луганської області, укладеного між виконавцем ФОП [PERSON], діяльність якого була зареєстрована органами влади України та замовником [PERSON], - заявником по справі. Цей доказ суд також визнає належним і допустимим через його відповідність вимогам статей 57-59 ЦПК України. Належним доказом також є надана суду фотографія могили із зазначенням відомостей про померлу [PERSON], дату її народження та смерті, які збігаються з даними її паспорта та лікарського свідоцтва про смерть. Також суд бере до уваги як доказ показання свідка [PERSON] щодо факту смерті дружини її брата на тимчасово окупованій території України. Цих доказів у їх сукупності суд вважає достатніми для встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 6 лютого 2017 року в с Калинове Попаснянського району Луганської області на тимчасово окупованій території України, у звязку з чим заяву [PERSON] необхідно задовольнити. Відповідно до частини 4 статті 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. Згідно правил частини 7 статті 235 цього Кодексу при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, оскільки інше не встановлено законом.

Outcome: approved