Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

20.12.2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26.09.2003 року, актовий запис № 93. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], 2008 року народження, яка проживає разом з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинили своє існування, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Між сторонами втрачені почуття поваги та взаємопорозуміння, подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає не можливим. Примирення між позивачем та відповідачем не можливе. Спору щодо місця проживання дитини не має. У підготовче судове засідання позивач не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка у підготовче судове засідання не з»явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов визнає повністю. Після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки учасники справи у судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], 26.09.2003 укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 93. Прізвища після одруження: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]» (а.с. 10). Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з»ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем, а відповідача - зберегти сім»ю. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв'язку з чим,

Outcome: approved