Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

19 травня 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/02-40/941 зі змінами та доповненнями, згідно п 1.1 якого Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 7000,00 доларів США строком до 15.07.2013 року, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 25,00 % річних відповідно до графіка погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 012/02-40/941 від 18.07.2008 року, згідно умов Поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника які виникають з умов Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору. Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 7000,00 доларів США. В той же час, Відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту відповідно до терміну погашення кредиту, визначеному Кредитним договором. У зв'язку із невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, на адресу Відповідача була направлена претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена Боржником без задоволення. Таким чином, станом на 27.03.2014 року сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором № 014/02-40/941 від 18.07.2008 року зі змінами та доповненнями складає: 4328,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 46197,77 грн., з яких: 2801,87 доларів США (29901,84 грн.) - заборгованість по кредиту, 1065,97 доларів США (11376,15 грн.) - заборгованість по відсоткам, 461,00 доларів США (4919,78 грн.) - заборгованість по пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 014/02-40/941 від 18 липня 2008 року в загальній сумі 46197,77 грн., з яких: 29901,84 грн. - заборгованість по кредиту, 11376,15 грн. - заборгованість по відсоткам, 4919,78 грн. - заборгованість по пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, а у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися. Справа розглянута в порядку ст. 224 ЦПК України. В зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Як встановлено у судовому засіданні, 18 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/02-40/941 зі змінами та доповненнями, згідно п 1.1 якого Позивач надав [PERSON] кредит у сумі 7000,00 доларів США строком до 15.07.2013 року, а [PERSON] прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 25,00 % річних відповідно до графіка погашення кредиту (а.с. 5-6, 7-9, 9-10). Даний Договір підписаний сторонами, що свідчить про те, що сторони на момент підписання договору досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 012/02-40/941 від 18.07.2008 року, згідно умов Поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням Боржника які виникають з умов Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору (а.с. 13). Відповідно до п. 10.2 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує Кредитору пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 4.1 Договору поруки № 012/02-40/941 від 18.07.2008 року договір поруки набирає чинності з дати його підписання Сторонами (дата Договору) і діє до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання Боргових зобов'язань в повному обсязі. Також порука припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов'язання не пред'явить вимоги до Поручителя. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків»є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в»пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В силу ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає, перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. Свої зобов'язання по сплаті кредиту відповідачі не виконують, що призвело до порушення прав позивача. У зв'язку із невиконанням Відповідачами умов Кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, на адресу Відповідача була направлена претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена Боржником без задоволення (а.с. 15). Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014/02-40/941 від 18 липня 2008 року згідно розрахунку наданому до суду позивачем станом на 27.03.2014 року складає 4328,84 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 46197,77 грн., з яких: 2801,87 доларів США (29901,84 грн.) - заборгованість по кредиту, 1065,97 доларів США (11376,15 грн.) - заборгованість по відсоткам, 461,00 доларів США (4919,78 грн.) - заборгованість по пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків (а.с. 16-17). Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачами викладені обставини не спростовані, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]), [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором № 014/02-40/941 від 18 липня 2008 року в загальній сумі 46197 грн. 77 коп., з яких: 29901 грн. 84 коп. - заборгованість по кредиту, 11376 грн. 15 коп. - заборгованість по відсоткам, 4919 грн. 78 коп. - заборгованість по пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків, а також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір у сумі 461 грн. 98 коп. сплачений останнім при пред'явленні позову до суду (а.с. 1), таким чином, всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 46659 грн. 75 коп. На підставі викладеного, враховуючи, що кредитні відносини врегульовано, зокрема, главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу»; від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; від 19 червня 2003 року № 979-IV «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України»,

Outcome: approved