Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

1.Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернулася до суду 25.04.2018 року з позовом до [PERSON], третя особа: реєстраційний відділ виконавчого комітету Вільнянсьї міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], відповідач по справі, який з листопада 2016 року не проживає за місцем своєї реєстрації та на теперішній час не знявся добровільно з реєстрації, посилаючись на свою зайнятість. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. У зв'язку з чим, позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Заперечень на позов від відповідача [PERSON] до суду не надійшло. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позивач надала свою згоду на заочний розгляд справи. 2.Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 25.05.2018 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області. Ухвалою суду від 08.08.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. У судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], відповідач по справі, який з листопада 2016 року не проживає за місцем своєї реєстрації та на теперішній час не знявся добровільно з реєстрації, посилаючись на свою зайнятість. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. 4.Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Встановлюючи фактичні обставини та визначаючи зміст спірних правовідносин, суд виходив з того, що можливість предявлення до суду позову про усунення перешкод у користуванні майном випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ст.ст. 386, ст. 391 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом припинення дії, яка порушує право. У звязку з чим позивач, який має намір визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням вважає, що в нього є всі законні на це підстави, має право звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном. Відповідно до ст. 30, ст. 41\~Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319, ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.\~383\~ЦК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Статтею 386\~ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усік суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вилогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~346\~ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Крім того, відповідно до ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстраційного обліку міста проживання здійснюється протягом семи діб на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] належить квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві власності на підставі свідоцтва на право власності на житло « 13100 від 21.07.2008 року. Свої права на житлове приміщення позивач [PERSON] зареєструвала 21.08.2008 року, що підтверджується витягом Орендного підприємства Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації № 19970700, номер запису 2768, в книзі № 19. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], відповідач по справі, який з листопада 2016 року не проживає за місцем своєї реєстрації та на теперішній час не знявся добровільно з реєстрації, посилаючись на свою зайнятість. Наявність зазначеної реєстрації [PERSON] в квартирі створює позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпоряджанні своїм житлом на власний розсуд, зокрема така реєстрація створює додаткові витрати при сплаті комунальних платежів, адже відповідач в даній квартирі обліковується, але ніяких коштів на її утримання не надає. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 05.04.2018 року в квартирі [ADDRESS], зареєстровані позивач по справі [PERSON], її донька [PERSON] та відповідач [PERSON], але з листопада 2016 року не проживає в квартирі. Станом на 07.09.2018 року відзив на позов від відповідача [PERSON] до Вільнянського районного суду Запорізької області не надійшов. В матеріалах цивільної справи достатньо доказів, які підтверджують те, що [PERSON] не є\~власником спірної\~квартири,\~не несе\~обов'язків,\~що випливають\~з договору\~найму житлового\~приміщення,\~але залишається\~зареєстрованим у\~спірній квартирі,\~що спричиняє\~позивачу [PERSON]\~перешкоди у\~користуванні належної\~їй квартири\~та порушує\~її права\~власника,\~що має\~істотне значення. Враховуючи фактичні обставини справи, іншого способу захисту прав позивача [PERSON], окрім судового, немає. Згідно ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 р. № 475\\97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Вищий спеціалізований\~суд України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~в інформаційному\~листі №\~24-150/0/4-13\~від 28.01.2013\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства під\~час розгляду\~цивільних справ\~про захист\~права власності\~та інших\~речових прав»\~розяснив,\~що розглядаючи\~позовні вимоги\~про усунення\~перешкод у\~користуванні власністю,\~а саме\~житловим приміщенням,\~слід звертати\~увагу,\~що реєстрація\~місця проживання\~є похідним\~правом від\~права користування\~житлом,\~питання про\~зняття з\~реєстрації колишніх\~членів сімї\~власника будинку\~залежить від\~вирішення питання\~про їх\~право проживання\~в цьому\~будинку (відсутність\~такого права,\~втрата права\~користування),\~яке регулюється\~нормамиЖК УРСР та ЦК\~(статтями71,72,156\~ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Як зазначено у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12. 2014 року у справі № 6-35436 св14 за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] визнавши [PERSON] такими, що втратив право користування житловим приміщенням. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає. 5.Судові витрати. Судові витрати\~у справі\~складаються із\~судового збору\~в сумі\~704,80\~грн.,\~вони понесені\~та сплачені\~позивачем і\~в силуст.\~141\~ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved