Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

20.09.2018р. ТОВ «Промпоставка» через свого представника адвоката [PERSON] (діє на підставі довіреності від 23.02.2018р.) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави (а.с. № - 6). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.09.2017р. за допомогою втручання невідомих осіб з банківського рахунку ТОВ «Промпоставка» в ПАТ КБ «ПриватБанк» на банківську картку відповідача [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк», безпідставно перераховано кошти в загальній сумі 102 400грн., хоча ТОВ «Промпоставка» ніколи не перебувало з [PERSON] у господарських, цивільно-правових чи трудових відносинах, не укладало з ним ніяких угод. На вимогу ТОВ «Промпоставка» відповідач кошти не повернув. Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 177, 1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 102 400грн. Відповідач позовні вимоги не визнав. 20.09.2018р. представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 07.10.2018р. а.с. № 41) надав письмовий відзив на позов, в якому не погодився з позовними вимогами, оскільки в позові позивачем не вказано підстави перерахування ПАТ КБ «ПриватБанк» на його банківську картку кошів в сумі 102 400грн. на господарські потреби. Зазначив, що відповідач є приватним підприємцем, здійснює діяльність у сфері ресторанного господарства, господарських відносин з ТОВ «Промпоставка» не має. Свою банківську картку він залишав співробітникам кафе для проведення розрахунків. Про безпідставне отримання грошових коштів йому нічого невідомо (а.с. № 39-40). Банківський рахунок, на який ТОВ «Промпоставка» перерахувало кошти, у ПАТ КБ «ПриватБанк» є транзитним. Жодних доручень про здійснення операцій по цьому рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідач не давав, для нього є незрозумілим, чому кошти були перераховані саме йому, яким чином банк визначив призначення платежу, чи був відомий банку номер його банківської картки. Отже, він заперечує свою причетність до перерахування і отримування цих грошових коштів. Крім того, йому відомо, що за заявою позивача Соборним ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області наразі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040650003273. З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Враховуючи категорію спору (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), справа ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 16.10.2018р. відповідно до ч.1 ст. 274 та ч.5 ст.279 ЦПК України була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 28) . Сторони були викликані в судові засідання на 06.12.2018р. та 25.02.2019р. Представник позивача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 23.02.2018р., договору про надання правової допомоги від 18.01.2018р. і ордеру від 20.09.2018р. а.с. № 18 22) 25.02.2019р. надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 47) Також представник позивача просив суд долучити до матеріалів справи судові рішення інших судів, що підтверджують такі самі випадки з іншими громадянами (а.с. № 54-58). Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 07.10.2018р. а.с. № 41) 25.02.2019р. також надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с. № 49). Оскільки сторони (їх представники) в судове засідання не зявилися, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін (їх представників) і без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини. 22.09.2017р. з банківського рахунку № 2600911655001 в ПАТ КБ «ПриватБанк», який належить ТОВ «Промпоставка», на банківську картку № 5168755532046931 [PERSON] з банківським рахунком № 29244827503074, також відкритим у ПАТ КБ «ПриватБанк», перераховано грошові кошти в загальній сумі 102 400грн. на господарські потреби. Кошти перераховані [PERSON] двома платіжними дорученнями виданими ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.09.2017р. № 4906 і № 4911 по 51 200грн. (а.с. № 7, 8). Факт перерахування коштів також підтверджується звітом ПАТ КБ «ПриватБанк» про дебітові і кредитові операції по рахунку № 26009116555001 ТОВ «Промпоставка» з 22.09.2017р. по 22.09.2017р., з якого видно, що кошти перераховані на банківську картку № 5168755532046931, банківський рахунок 29244827503074 у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. № 9). Як видно з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.06.2018р. № 20.1.0.0.0./7-20180531/1024 власником банківської картки з №\~5168755532046931\~з банківським\~рахунком №\~29244827503074\~ у ПАТ КБ «ПриватБанк» є [PERSON], 27.05.1987р.н., номер облікової картки платника податків [NUMBER]. Картка № 5168755532046931 є додатковою до картки № 99926259623899969, що належить третій особі - [PERSON] (матері відповідача) (а.с. № 10). Як видно з банківської виписки про рух коштів по банківській картці відповідача, на картковий рахунок № 99926259623899969 (на додаткову картку відповідача № 5168755532046931, яка належить його матері [PERSON]В.) 22.09.2017р. надійшли два перекази грошових коштів по 51 200грн. (а.с. № 11). Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктами 8.1, 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу, банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. За приписами п. 30.1 ст. 30 цього Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Ст. 37 Закону передбачено відкладальну умову: якщо для встановлення правомірності переказу банк-еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. У разі правомірності переказу еквайр має завершити переказ. Сторонами не заперечуються і визнаються ті обставини, що ТОВ «Промпоставка» ніколи не перебувало у господарських, цивільно-правових, трудових відносинах з [PERSON], не укладало з ним угод, а також сторони не укладали угоди, на надавали доручення ПАТ КБ «ПриватБанк» на здійснення банківських операції по вищевказаним рахунками. Сторони також визнають, що переказ грошових коштів здійснено у незаконний спосіб, з приводу чого за заявою позивача Соборним ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12017040650003273. А отже, ці обставини не підлягають доказуванню згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України обєктом цивільних прав є гроші. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм. Частиною 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що особа, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить\~меті правовідношення\~i\~його юридичному\~змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Отже, з викладеного вбачається, що грошові кошти в сумі 102 400грн. відповідачем були набуті без достатньої правової підстави. ТОВ «Промпоставка» була направлена відповідачеві вимога листом від 30.01.2018р. № 046 про повернення безпідставно набуті коштів в сумі 102\~400 грн. (а.с. № 12, 13). Однак відповідач на вимогу позивача не відреагував, безпідставно отримані кошти не повернув. Згідно з ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі. як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Діючи недобросовісно та отримавши на банківський рахунок помилково перераховані позивачем грошові кошти в сумі 102 400грн., відповідач набув право власності на них безпідставно, так як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження вказаним майном, а отже на відповідача покладається обов'язок повернути вказані кошти, як безпідставно отримані. За таких обставин, оцінивши всі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги підтвердження факту того, що відповідачеві було помилково перераховано позивачем на банківський рахунок грошові кошти в сумі 102 400 грн., які відповідач на цей час добровільно не повернув, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Промпоставка» безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 102 400 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено повністю, то судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~762 грн. (а.с. № 2), ставка якого відповідає п. й ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (для позовної заяви майнового характеру, поданою юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1762 грн.). Приймаючи до уваги попередній розрахунок витрат на правничу допомогу і надані до суду докази про сплату за надання цих послуг адвокату [PERSON] в сумі 3\~000грн. (а.с. № 24), а також враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до положень ст. 137, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, ці судові витрати також підлягають стягненню з відповідача. Загальний розмір судових витрат, який слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Промпоставка» становить 4\~762 грн. (1762 грн. (судовий збір) + 3\~000 грн. (витрати на правничу допомогу)). На підставі викладеного,

Outcome: approved