Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

1 квітня 2021 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 27 липня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду родини стало те, що у неї та відповідача кардинально різні погляди на життя, виховання дитини, ведення спільного господарства. Примирення, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, а тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 5 липня 2021 року. У призначене судове засідання сторони не з`явилися, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 5 серпня 2021 року. У призначене на 5 серпня 2021 року судове засідання відповідач повторно не з`явився. Як убачається зі зворотних повідомлень, які міститься у матеріалах справи, ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками та повістку про виклик до суду на 5 липня 2021 року, відповідачу за зареєстрованим місцем проживання вручено особисто - 21 травня 2021 року, а повістка про виклик до суду на 5 серпня 2021 року - 15 липня 2021 року, також відповідач повідомлявся шляхом надсилання смс-повідомлення, які, відповідно до довідок, що містяться у матеріалах справи, йому доставлені 18 травня та 6 липня 2021 року. Таким чином, суд ужив усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи письмову згоду позивача, на підставі статей 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 липня 2011 року, актовий запис № 11. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] Як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення домашнього господарства. Примирення, збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем є неможливим. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved