overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 19.07.2018 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та довіри сімейне життя погіршилось, кожен має власний погляд на сімейні цінності, в результаті чого з вересня 2018 року шлюбні стосунки остаточно припинені; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 20.02.2019 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Позивачка в підготовче засідання не зявилась; надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність і задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Лавриненко». Відповідач в підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в якій повністю визнав позов; з наслідками визнання позову ознайомлений; просив розглянути справу в його відсутність. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Судом встановлено, що 19.07.2018 року Первомайським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 223. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до\~ст. 112 СК України\~є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.\~ За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити прізвище «Лавриненко». Позивачкою про відшкодування судового збору не заявлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2011 року на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 400 грн. на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі - 2500 грн., щомісячно. Ухвалою суду від 11.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2011 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. На даний час ця сума є мізерною, так як дочка часто хворіє. Крім того, відвідує додаткові заняття і таких коштів, які сплачує відповідач, не вистачає. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який представляє інтереси відповідача на підставі ордера серія ХМ № 015817 від 05.03.2019 року, в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що по мірі можливості його довіритель, надає матеріальну допомогу на утримання дочки. При цьому просить суд врахувати його матеріальний стан та те, що [PERSON] , працює, отримує заробітну плату і згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частину зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Заслухавши осіб, які беруть участь в судовому розгляді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив на позов, судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2011 року з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 23.10.2006 року, вбачається, що шлюб між подружжям [PERSON] розірвано, прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. [PERSON] згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, так як з 01.01.2013 року працює охоронцем на ТОВ «Дністровська чайка» і отримує заробітну плату. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

20.02.2019 року, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила, що 06.10.2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб про що, Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис № 498. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини фактично припиненні з січня 2018 року, примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 06.10.2016 року уклали шлюб про, що Заводським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області, було зроблено відповідний актовий запис № 498. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. З січня 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] не можливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вимог, щодо відновлення дошлюбного прізвища з боку відповідача та вимог щодо компенсації понесених судових витрат з боку позивача, заявлено не було.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різність характерів і життєвих інтересів, постійного ображання позивачки та приниження, які впливають на психічний стан позивачки та дітей. У зв`язку з цим шлюбні стосунки між ними остаточно припинені з грудня 2018 року. Також [PERSON] просила залишити їй дівоче прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Подавши заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надавши письмову заяву про визнання позову. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 05.05.2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з грудня 2018 року. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам їхніх дітей. В рамках розглядуваного позову майнового спору між сторонами немає. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. У зв`язку з викладеним та на підставі ст. ст. 110, 112 СК України шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно ст. 142 ЦПК України у разі\~визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд\~у відповідній\~ухвалі чи\~рішенні у\~порядку,\~встановленому законом,\~вирішує питання\~про повернення\~позивачу з\~державного бюджету\~50\~відсотків судового\~збору,\~сплаченого при\~поданні позову. Тож суд\~вважає,\~що позов\~підлягає частковому\~задоволенню в\~пункті стягнення\~по сплаті\~судового збору\~з відповідача\~в сумі\~384,20 грн., так як позивачці на підставі ст. 142 ЦПК України буде повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

20.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою суду від 21.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON] вказує, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. На даний час припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. В провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Чоловік матеріальну допомогу на утримання дитини надає на свій розсуд, хоча працює і має постійний заробіток. Дочка знаходиться на її утриманні, тому звернулася з даним позовом до суду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що по мірі можливості надає матеріальну допомогу на утримання дочки, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, якщо на цьому наполягає дружина. Заслухавши учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час припинили подружні відносини і ведення спільного господарства. Відповідач є батьком дитини, що стверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія І-БВ № 188571, актовий запис № 19. Дочка знаходиться на утриманні матері. Батько матеріальну допомогу надає на свій розсуд. Батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

20.02.2019 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON]. Заява мотивована тим, що остання 19.02.2019 року поступила в Берегівську обласну психіатричну лікарню за направленням лікаря-психіатра Рацівської ЦРЛ [PERSON], у звязку з тим, що в неї наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для оточуючих. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня. Представник обласної психіатричної лікарні [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та пояснила, що 19.02.2019 року [PERSON] була доставлена до обласної психіатричної лікарні для обстеження та лікування. Остання страждає на шизоафективний розлад, змішаний тип, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. ЇЇ згода на госпіталізацію на даний час відсутня. Доставлена в судове засідання [PERSON] пояснила, що психічним розладом не хворіє та не потрібно її госпіталізовувати. Прокурор Михайліченко Г. А. вважала заяву підставною, проти її задоволення не заперечив. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, зокрема, заяву про госпіталізацію, висновок до медичної картки № 411 від 20.02.2019 року, копію направлення лікаря-психіатра, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, змішаний тип, що являє собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, що стверджується висновком до медичної картки. Однак, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] відмовилася лікуватися в добровільному порядку. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищенаведене, а також те, що [PERSON] не надала усвідомленої письмової згоди на лікування в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, а лікування її можливе тільки в стаціонарних умовах такого закладу, і якщо їй не буде надана психіатрична допомога, то можливе погіршення психічного стану, що може завдати суттєвої шкоду її здоров'ю, тому суд вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] в заклад з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

20.02.2019 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт смерті. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] у м. Луганськ, Луганської області, який народився, [INFO] у м. Петровське Луганської області. Органи державної реєстрації актів цивільного стану відмовились зареєструвати його смерть, посилаючись на відсутність висновку медичної установи про причину смерті. Встановлення цього факту заявнику потрібно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник до судового засідання не з`явився, надав клопотання, за яким просив розглядати справу за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Представник заінтересованої особи - Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Представник заінтересованої особи - Пенсійного фонду України до судового засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи його було повідомлено. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки про смерть № 241 від 30.07.2017 року, [PERSON] помер [INFO], причина смерті - хронічна серцева недостатність, кардіосклероз атеросклеротичний. Народився [PERSON], [INFO] у м. Петровське Луганської області. Суд вважає, що факт смерті [INFO] у м. Луганськ Луганської області, [PERSON], який народився [INFO] у м. Петровське Луганської області в певний час і при певних обставинах підтверджений письмовими матеріалами справи, а саме: лікарським свідоцтвом про смерть № 241 від 30.07.2017 (арк.с.8), довідкою про смерть № 241 від 30.07.2017 (арк.с.8), договором-заказом на організацію та проведення поховання від 30.07.2017 (арк.с.9), фотокартками з місця поховання (арк.с.11,12). Згідно з повідомленням Бахмутського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.02.2019 року, не можливо без рішення суду провести реєстрацію факту смерті [PERSON] через відсутність належно оформленого медичного висновку. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання коштів на поховання та свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

20.02.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені з 2017 року по причині різних поглядів на сімейне життя, непорозуміння, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер та його збереження буде суперечити їхнім інтересам. Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрите провадження у справі. 06.06.2019 року позивач надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення та позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: За змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.08.1984 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2017 року по причині різних поглядів на сімейне життя, непорозуміння, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги, неможливості спільного проживання, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд вважає, що їх сім`я розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved