Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

20.01.2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.1986 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області, актовий запис № 20. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя з відповідачем не склалось у зв`язку з тим, що у них різні інтереси та погляди на сімейне життя. Між ними відсутнє взаєморозуміння, повага та довіра один до одного. Сімейні плани, побутові обов`язки та поступки між ними також відсутні. Вони разом дійшли згоди, що єдиним правильним рішенням є розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 20.11.1986 року, зареєстрований Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області, актовий запис № 20. 19.02.2020 року позивач через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач 19.02.2020 року також подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимог визнала. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.11.1986 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.2017 року (а.с. 6). Від спільного шлюбу на їх утриманні неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя сторін не склалося. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається зі ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнала, що стверджується її письмовою заявою (а.с. 19). Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем у підготовчому судовому засіданні, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved