Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

21.08.2014 р. прокурор Міжгірського району в інтересах відділу охорони здоров'я Міжгірської РДА звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, вмотивувавши вимоги наступним. 22.12.2013 року [PERSON] заподіяла потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КК України. Потерпілий [PERSON] від даного злочину перебував на стаціонарному лікуванні в Міжгірській районній лікарні з 24 грудня 2013 року по 17 січня 2014 року. Вартість перебування хворих на стаціонарному лікуванні у медичному закладі склала 4032,96 грн.. Тому просить стягнути з [PERSON] витрати понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] від злочину в сумі 4032,96 грн.. Прокурор Янчик С.В. при розгляді справи позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задоволити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги заперечили повністю та пояснили, що їм не відомо з яких критерій нараховувалась сума витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснила, що сума витрат, які були понесені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] була нарахована із розрахунку вартості одного ліжко-дня, який визначався як середня вартість стаціонарного перебування, заробітної плати лікаря, середнього та молодшого медичного персоналу, медикаментів, харчування хворих від нещасних випадків за відповідний місяць, поділена на кількість днів відповідного місяця, тому в грудні 2013 року та в січні 2014 року вартість одного ліжко дня дорівнювала 168,04 грн.. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки та її представника, свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно вироку Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.07.2014 року [PERSON] визнано винною та засуджено у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України. Як вбачається з вироку суду, [PERSON] визнала вину у вчиненні нею вищезазначеного кримінального правопорушення. В зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] в період з 24.12.2013 р. по 17.01.2014 р. перебував на стаціонарному лікуванні в Міжгірській районній лікарні, що стверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON], журналом реєстрації поступлень хворих, розрахунком витрат. Згідно розрахунку сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА на лікування [PERSON] було витрачено по 4032,96 грн.. Відповідачку [PERSON] було визнано винною та засуджено по кримінальній справі, витрати, зазначені у позові, відповідачкою не відшкодовані, та при винесенні вироку по кримінальній справі з відповідачки не стягувалися. Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров'я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 р. за № 11 роз'яснено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. З матеріалів справи вбачається, що між злочинними діями відповідача та лікуванням потерпілого [PERSON] є причинний зв'язок, а тому з врахуванням вищенаведеного витрати на стаціонарне лікування потерпілого мають бути відшкодовані відповідачкою повністю. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то такий слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved