Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

20 травня 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], вказуючи наступне. 18 березня 2010 року він уклав з відповідачкою договір позики у письмовій формі, згідно з яким передав їй грошові кошти у сумі 6325,80 гривень за умовою їх повернення до 18 травня 2010 року. У визначений договором строк та по теперішній час відповідачка борг не повернула, тому він змушений звернутися до суду з позовом про стягнення вказаного боргу на його користь з [PERSON]. Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2012 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги [PERSON] задоволені, з відповідача стягнуто на користь позивача вказану суму боргу. [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про рішення суду дізналась 27 травня 2013 року, коли її викликали до виконавчої служби. З вказаним рішенням суду вона не згодна, так як не укладала ніякого договору-займу з позивачем по справі, ніяких грошей не брала. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2013 року про скасування заочного рішення заява [PERSON] задоволена, заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Пояснив, що відповідачка прицює на ринку м. Костянтинівка реалізатором. Він привозив їй товари під реалізацію від свого підприємства, здавав по какладним, отримував от реалізації гроші. 18 березня 2010 року він в черговий раз привіз товар, який частково передав під реалізацію відповідачці. Та прияняла товар, підрахувала його, а потім попросила у нього у борг гроші на два місяця. Від її давно знав і довіряв і тому погодився у нього при собі було 6325,80 гривень. Він з відповідачною уклали угоду, відповідно до якої він передав їй вказану суму, а остання зобюовязалася повернути її до 18 травня 2010р. Договір був укладений у письмовій формі і підписаний сторонами. По теперішній час відповідачка гроші йому не повернула і уникає від зустрічі з ним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила що позивача знає, але ніяких грошей від нього не отримувала і договорів з ним не укладала, там паче у письмовій формі. Він дійсно деякий час привозив їй від поставщика на реалізацію продукти харчування. Звідку узявся договір їй не відомо, вона такий договір не заповнювала і не підписувала, бачить його уперше. Після отримання судом висновку почеркознавської експертизи відповідачка та її представник просили суцд закінчити розгляд справи у їх відсутність. Суд, опитавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 18 березня 2010 року позивач уклав з відповідачкою [PERSON] договір позики у письмовій формі, згідно з яким передав їй грошові кошти у сумі 6325,80 гривень з умовою їх повернення до 18 травня 2010 року, що підтверджується копією договору (а.с. 2). Борг [PERSON] [PERSON] до теперешнього часу не повернула, бо оригінал договору знаходиться у позивача та залучений до матеріалів справи (а.с. 46). Загальна сума боргу за письмовим договором позики відповідачки перед позивачем складає 6325,80 гривень. Відповідно до кримінального провадження № 12013050380001742 від 01 червня 2013 року, порушеного за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч.1 КК України за заявою [PERSON] по факту фальсифікації спірного договору, справа закрита за відсутністю складу злочину. 08 січня 2014 року до суду надійшов висновок експерта № 887 від 22 листопада 2013 року за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної в кримінальному провадженні № 12013050380001742. Висновок експерта: «в наданому на дослідження договорі займу від 18.03.2010 року укладеному між [PERSON] та [PERSON]: рукописний текст «Константиновка 18.03.2010 [PERSON] 6325,80 (шесть тысяч триста двадцать пять гр) 18.05.2010» на лицьовій стороні договору, рукописний текст «[NUMBER]» на зворотній стороні договору, рукописний текст «[PERSON]» та підпис у графі «заемщик» на зворотній стороні договору були виконані [PERSON]». Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із вимогами ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч.2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позивальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики дійсно був укладений та заповнений відповідачною. Остання порушила умови договору, строк повернення позики закінчився, позивач має право на стягнення позики з неї у судовому порядку. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача, слід також стягнути судові витрати, сплачені позивачем для розгляду справи у суді, а саме судовий збір у розмірі 214,70 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved