Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

1.Позиція позивача. 03.09.2020 року [PERSON] звернулася із позовом до ТОВ «ВФ Ритейл» про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачем зазначено, що у період з 05 грудня 2019 року по 31 липня 2020 року позивач знаходилась у трудових відносинах із ТОВ «ВФ Ритейл». 31 липня 2020 року позивач була звільнена з посади спеціаліста з продажу та обслуговування, за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України , згідно наказу № 1265-К від 28,07.2020 року, але трудова книжка ні в останній її робочий день, не була видана, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП України та ч. 5-7 п 41 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Позивач посилається на неодноразове звернення до керівника, в тому числі і письмово з питань отримання трудової книжки, але отримала трудову книжку лише 25.08.2020 року, після її відправлення відповідачем через поштове відділення Укрпошта. Посилаючись на приписи ч. 5 ст. 235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р., враховуючи розмір середньомісячної заробітної плати позивача за два календарні місяці роботи, зазначеної у довідці форми ОК-7, виданої 21.08.2020 року яка 24625,00 грн, а тому відповідно середньоденна заробітна плата позивача склала 523,94 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не видав трудову книжку при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 17 робочих дні, відповідач повинен сплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 8906,91 грн. На підставі зазначеного, позивач просить: Стягнути з відповідача на користь позивача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою видачі трудової книжки з вини роботодавця у період з 01 серпня 2020 року по 25 серпня 2020 року у розмірі 8906,91 (вісім тисяч дев`ятсот шість гривень) 91 коп.; Стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати, за розрахунком поданим пізніше. 2.Позиція відповідача. Відповідачем позовні вимоги [PERSON] не визнані з посиланням на їх не обґрунтованість, так як позивачем отримано трудову книжку у день її звільнення, який був останнім робочим днем, а саме 31.07.2020 року, що відображено у долученій копії наказу про припинення трудового договору №ЛС-1265-К від 28.07.2020 року, з якого вбачається, що позивач своїм підписом засвідчила факт ознайомлення із наказом про звільнення та отримання трудової книжки в день звільнення, а саме - 31.07.2020 року. Що в розумінні ст.ст. 77,78, 81 ЦПК України є належним доказом, який долучено саме позивачем до позову. Щодо розрахунків суми заявленої до стягнення позивачем, відповідач не погоджується із нарахованою сумою по суті вимоги, та за її розрахунком. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 3.Заяви, клопотання. 03.09.2020 року [PERSON] подано цивільний позов до суду. 04.09.2020 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження за позовом [PERSON] 26.10.2020 року, через поштове відправлення, відповідачем подано відзив на позовну заяву. 4.Фактичні обставини встановлені судом. 05.12.2019 року [PERSON] прийнята на посаду спеціаліста з продажу та обслуговування ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ», згідно до наказу № 1668-К від 04.12.2019 року, що підтверджено копією трудової книжки позивача (а.с. 4). 31.07.2020 року [PERSON] звільнена з посади за згодою сторін згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, за наказом № 1265-К від 28.07.2020 року, що підтверджено копією трудової книжки позивача, та копією наказу про припинення трудового договору № ЛС-1285-К від 28.07.2020 року (а.с. 4-5). 31.07.2020 року позивач [PERSON] ознайомилася із наказом № ЛС-1285-К від 28.07.2020 року та трудову книжку отримала 31.07.2020 року, що підтверджено підписом та даними особи - « [PERSON] », згідно до копії наказу (а.с. 5). Розмір заробітної плати [PERSON] , за останні два місяці перед звільненням, підтверджено довідкою форми ОК-7, виданої 21.08.2020 року, згідно до якої розмір виплат склав розмір 24625,00 грн. (а.с. 6-7). 20.08.2020 року [PERSON] звернулася із заявою до [PERSON] що підтверджено описом відправлення та накладною № 5193110392118 (а.с. 8, зворотна сторона). 21.08.2020 року фізична особа [PERSON] направив на адресу позивача повідомлення, що підтверджено описом відправлення та накладною № 5193110400463 (а.с. 9 зворотна сторона). 5.Норми права застосовані судом. Постановою Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 передбачено, що трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Ч. 5 ст. 235 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1 ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ч. 2 ст. 12 ЦПК України, - учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Ч. 3 ст. 12 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 55 ЦПК України, - У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Ч. 1 ст. 76 ЦПК України, - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України, - Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України, - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом встановлено, що позивачем заявлені вимоги згідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, яка передбачає відповідальність роботодавця за затримку видачі трудової книжки з вини власника, як виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Предметом доказування є встановлення факту порушення прав звільненому працівнику, згідно до ст. 47 КЗпП України, а саме у день звільнення працівника. Враховуючи що позивачем до позову долучено копію трудової книжки (а.с. 4) та копію наказу від 31.07.2020 року (а.с. 5), згідно до яких підтверджено факт того, що саме 31.07.2020 року [PERSON] звільнена з посади за згодою сторін згідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, за наказом № 1265-К від 28.07.2020 року, за змістом якого саме у день звільнення, тобто 31.07.2020 року позивач [PERSON] ознайомилася із наказом № ЛС-1285-К від 28.07.2020 року та трудову книжку отримала 31.07.2020 року, що підтверджено підписом та даними особи - « [PERSON] » (а.с. 5). Посилання позивача на те що вона не отримувала трудову книжку до 25.08.2020 року, обґрунтовуються позивачем листуванням із [PERSON] (а.с. 8-9). Зі змісту листування на яке посилається позивач можливо встановити на а.с. 8, що позивач писала заяву на ім`я [PERSON] , який, як зазначає позивач, є керівником магазину, але його відношення до відповідача ТОВ «ВФ Ритейл», крім пояснень позивача нічим іншим не підтверджено. Зі змісту заяви на а.с. 8, також не можливо встановити, що саме таку заяву позивачем відправлено на адресу відповідача ТОВ «ВФ Ритейл», згідно до накладною № 5193110392118 (а.с. 8, зворотна сторона), та що фактично зазначеним відправленням є заява подана позивачем до позову, а не інша. Щодо листа керівника магазину [PERSON] на ім`я [PERSON] (а.с. 9), то з нього не можливо встановити якою даною оформлений даний лист, та що саме його відправлено на адресу позивача від 21.08.2020 року за накладною № 5193110400463 (а.с. 9 зворотна сторона). А тому враховуючи, що в розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України, саме наказ про припинення трудового договору від 28.07.2020 року № ЛС-1265-К містить відомості про те, що датою звільнення [PERSON] є 31.07.2020 року з посади Спеціаліста з продажу та обслуговування Структурного підрозділу ТОВ «ВФ Ритейл», та що саме 31.07.2020 року [PERSON] ознайомлена із зазначеним наказом та трудову книжку отримала в той же день, тобто 31.07.2020 року, що підтверджено особистим підписом та даними позивача, що зазначені факти позивачем жодним чином не спростовані, а наведене позивачем на підтвердження своєї позиції листування не має достовірних відомостей, які підлягали прийняттю судом як належний та допустимий доказ, та який би спростовував факт проставлення особистого підпису про отримання позивачем трудової книжки 31.07.2020 року, а тому суд приходить до висновку що позиці позивача не знайшла свого підтвердження, так як в ході судового розгляду не встановлено та жодним належним та допустимими доказом не підтверджено, що [PERSON] у день свого звільнення, а саме 31.07.2020 року не отримувала трудову книжку, або отримала її як зазначає позивач 25.08.2020 року. Крім того, враховуючи що в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт не видачі роботодавцем та не отримання [PERSON] трудової книжки у день її звільнення, тобто 31.07.2020 року, то і відсутні підстави для застосування таких наслідків, як відповідальності роботодавця згідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України. На підставі зазначеного позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. 7.Судові витрати. Вирішення питання пов`язаного з розподілом судового збору, вирішується судом згідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Ні стороною позивача, ні стороною відповідача не надано розрахунків понесених судових витрат.

Outcome: dismissed