Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що в період часу з 4 січня 1985 року до 1 серпня 2000 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] продовжила проживати з ним однією сім`єю. 18 серпня 2014 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна був спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . 6 березня 2015 року [PERSON] зник за невідомих обставин, місце його знаходження не відоме. В лютому 2019 року [PERSON] дізналась про те, що квартира [ADDRESS] була відчужена у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 червня 2015 року. Цей договір був укладений між [PERSON] та її сином [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 8 червня 2015 року. [PERSON] не підписував довіреність та не уповноважував [PERSON] на відчуження квартири. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири не відповідав волевиявленню [PERSON] та був укладений без дотримання вимоги, передбаченої ч.3 ст.203 ЦК України. Крім того, [PERSON] не надавала нотаріально засвідченої згоди на відчуження цього об`єкта нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири був укладений також з порушенням вимог, передбачених ч.3 ст.65 СК України. 1.2. Тому [PERSON] просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] без укладення шлюбу в період часу з 1 серпня 2000 року до 6 березня 2015 року; визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності позивача та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна; а також визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 16 червня 2015 року між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №888. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 квітня 2019 року (а.с.64 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 11 квітня 2019 року (а.с.65-66 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 серпня 2019 року (а.с.83-84 т.1) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 3 березня 2020 року (а.с.65-66 т.2) у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у цивільній справі було відмовлено. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 травня 2021 року (а.с.142-143 т.2) [PERSON] був залучений до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що квартира [ADDRESS] була особистою власністю [PERSON] , а не об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири не суперечить ч.3 ст.65 СК України, оскільки його укладення не потребувало нотаріально засвідченої згоди [PERSON] . Крім того, [PERSON] пред`явила позов після спливу строку позовної давності. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3.3. [PERSON] не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.147-148 т.2), а також оголошенням про виклик [PERSON] у судове засідання, розміщеним на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.149 т.2). 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 4 січня 1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу позивачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 4 січня 1985 року (а.с.14 т.1). 4.2. 1 серпня 2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 1 серпня 2000 року (а.с.15 т.1). 4.3. 18 серпня 2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «МКС РЕС» договір купівлі-продажу квартири (а.с.25-28 т.1), за яким він придбав квартиру [ADDRESS] . 4.4. В матеріалах цивільної справи міститься копія довіреності від 8 червня 2015 року (а.с.20 т.2), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] від його імені укласти договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 4.5. 16 червня 2015 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі вказаної довіреності, уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №888 (а.с.168-171 т.1). За цим договором [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності від 8 червня 2015 року, відчужив у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] . 4.6. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України, а також главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» та главою 19 «Позовна давність» розділу V «Строки та терміни. Позовна давність» книги першої «Загальні положення» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 5.2. Згідно з ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. 5.3. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 5.4. Згідно з ч.3 ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. 5.5. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 5.6. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 5.7. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є не-додержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 5.8. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 5.9. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 5.10. Згідно з ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 5.11. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 5.12. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Зі змісту довідки КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання Київського району м.Сімферополя» №20664 від 26 жовтня 2007 року (а.с.16 т.1) вбачається, що після розірвання шлюбу [PERSON] продовжувала проживати з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . 6.2. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є синами [PERSON] та [PERSON] . Вони стверджують, що в 2000 році [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб виключно для того, щоб поліпшити житлові умови. Штучне розірвання шлюбу батьків мало суто фіктивний характер, оскільки відносини між ними не погіршились, вони продовжили проживати однією сім`єю. Спірна квартира в с. Чубинське Бориспільського району була придбана за спільні грошові кошти [PERSON] та [PERSON] для того, щоб в ній проживав їх син [PERSON] . Останній раз свідки [PERSON] та [PERSON] бачили їх батька [PERSON] 1 березня 2015 року. 6.3. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є родичами [PERSON] та [PERSON] . Їм відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, у них народились двоє синів [PERSON] та [PERSON] . Між позивачем та [PERSON] були безконфліктні сімейні відносини, вони неодноразово приїжджали в гості у 2012 та 2014 роках. Тому свідкам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навіть не було відомо те, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. 6.4. Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що починаючи з 1 серпня 2000 року до 1 березня 2015 року [PERSON] продовжувала проживати однією сім`єю з [PERSON] без укладення шлюбу. Однак СК України, яким вперше врегульовані правовідносини жінки та чоловіка, проживаючих однією сім`єю без укладення шлюбу, набрав чинність лише 1 січня 2004 року. [PERSON] зник починаючи з 2 березня 2015 року, а не з 6 березня 2015 року. 6.5. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] без укладення шлюбу в період часу з 1 січня 2004 року по 1 березня 2015 року включно. Підстави для встановлення вказаного факту в періоди часу з 1 серпня 2000 року до 1 січня 2004 року та з 2 березня 2015 року до 6 березня 2015 року відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. 6.6. Встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана в період часу, протягом якого [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] без укладення шлюбу. На підставі ст.74 СК України презюмується виникнення права спільної сумісної власності на квартиру. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України представник відповідача [PERSON] не подав переконливих та беззаперечних доказів на спростування вказаної презумпції та на підтвердження того, що квартира була придбана за особисті грошові кошти [PERSON] . В матеріалах цивільної справи відсутні також докази на підтвердження існування підстав для відступлення від засад рівності часток сторін у вказаному об`єкті нерухомого майна. 6.7. З огляду на це суд вважає, що квартиру [ADDRESS] належить визнати об`єктом спільної сумісної власності позивача та [PERSON] . Крім того, за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. 6.8. [PERSON] не надавала [PERSON] нотаріально засвідченої згоди на відчуження квартири у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири був укладений з порушенням вимог, передбачених ч.3 ст.65 ЦК України. Зі змісту висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №16369/16370/16-32 від 27 грудня 2016 року (а.с.122-129 т.2) вбачається, що підпис від імені [PERSON] , який міститься у рядку «Підпис» на зворотній стороні довіреності від 8 червня 2015 року, був виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Ця обставина свідчить про те, що [PERSON] не уповноважував [PERSON] на відчуження квартири [ADDRESS] . Тому оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був укладений поза волевиявлення [PERSON] та не відповідає вимогам, передбаченим ч.3 ст.203 ЦК України. Крім того, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 2 жовтня 1986 року (а.с.138 т.1) та копії свідоцтва про зміну прізвища від 4 травня 2012 року (а.с.140 т.1) вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири був укладений з метою неправомірного заволодіння цим об`єктом нерухомого майна особами, які перебували в родинних відносинах. 6.9. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 16 червня 2015 року між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №888. 6.10. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №155670808 від 8 лютого 2019 року (а.с.39-40 т.1) вбачається, що про укладення договору купівлі-продажу квартири [PERSON] вперше дізналась 8 лютого 2019 року. В той же день розпочався трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку підлягав закінченню лише 8 лютого 2022 року. Зі штампу на титульному аркуші позову (а.с.2 т.1) вбачається, що [PERSON] звернулась до суду ще 8 квітня 2019 року. Ці обставини свідчать про те, що вона не пропустила строк позовної давності. В матеріалах цивільної справи міститься копія заяви позивача про злочин від 12 серпня 2015 року (а.с.33-35 т.1). Однак в цій заяві [PERSON] повідомила лише про зникнення [PERSON] , а також про те, що вона не могла потрапити в квартиру. Інформація про укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири в змісті вказаної заяви відсутня. Тому суд критично оцінює посилання представника [PERSON] на те, що [PERSON] пропустила строк позовної давності. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 3904 гривень 80 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1 т.1). Пред`явлений нею позов задоволений. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3904 гривень 80 копійок.

Outcome: partial