Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

21.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, заявивши позовні вимоги до [PERSON] , ПАТ «КБ «Надра» Провадження у справі відкрито 03.01.2020 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 23.09.2020 року, призначено справу до судового розгляду по суті. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що вона є власником автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі [NUMBER] , колір червоний, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про право власності [NUMBER] , дата реєстрації права власності 19.09.2013 року. У вересні 2019 року вона прийняла рішення продати вказаний автомобіль, проте це виявилось зробити неможливо, оскільки під час спроби зняти його з обліку виявилось, що на автомобіль було накладено заставу, заборону на його відчуження, про який їй також стало відомо у вересні 2019 року. Вказала, що 28.09.2019 отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого дізналася, що в листопаді 2016 року за реєстратором - Неструк А.І. , філія м. Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», було зареєстровано приватне обтяження відносно належного позивачу на праві приватної власності автомобіля на підставі Договору «Автопакет», серія та номер № 05/12/2007/840-К/1227, виданий:14.12.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ, за яким обтяжував є ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» , а боржник [PERSON] . На її вимогу від 03.10.2019 року до ПАТ «КБ «Надра» щодо виключення автомобіля з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» листом від 09.10.2019 року №02-12094 відмовила з підстав наявності невиконаних [PERSON] боргових зобов`язань перед ПАТ «КБ «Надра». Посилаючись на те, що вона, позивачка, не має не виконаних зобов`язань, зокрема і перед ПАТ «КБ «Надра», автомобіль перебуває у її власності на законних підставах, просилаза виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про накладення застави, заборони на відчуження автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі [NUMBER] , колір червоний, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про право власності [NUMBER] , дата реєстрації права власності 19.09.2013 рок. Також просила визначити порядок виконання виконання рішення суду про задоволдення її ж позовних вимог, після набрання рішенням законної сили. Позивачка в судове засідання не з`явилася., подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позов з викладених підстав, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань не надали. Також у встановлений законом строк відзиву на позов до суду не подали. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі [NUMBER] , колір червоний, номерний знак [NUMBER] , що підтверджено свідоцтвом про право власності [NUMBER] , дата реєстрації права власності 19.09.2013 року (а.с.8). На час придбання і проведення державної реєстрації за [PERSON] права власності на зазначений транспортний засіб, автомобіль марки MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі [NUMBER] , колір червоний не перебував у будь-якому приватно чи публічному обтяжені, у тому числі у заставі. Вказаний автомобіль позивачка придбала у громадянина - [PERSON] , якому автомобіль належав у період з 30.07.2013 року по 14.08.2013 року, який у свою чергу придбавав зазначений автомобіль у відповідачки по справі [PERSON] , котра володіла цим же автомобілем у період з 13.12.2007року по 23.07.2013 року, що підтверджується листом Територіального сервісного центру № 8048 РСЦ МВС в м. Києві від 01.10.2019 № 8048/321 (а.с.5) Звертаючись до суду з позовом, позивачка [PERSON] стверджувала, що маючи намір продати належний їй автомобіль, з приводу якого заявлено спір, з`ясувала, що це неможливо зробити, оскільки під час спроби зняти його з обліку виявилось, що на автомобіль було накладено арешт та заборону на його відчуження, про який їй стало відомо у вересні 2019 р. Вказану заставу, заборону на відчуження автомобіля було накладено в листопаді 2016 року, реєстратором - Неструк А.І. філії м. Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», оскільки відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 28.09.2019, було зареєстровано приватне обтяження відносно належного позивачці на праві приватної власності автомобіля на підставі Договору «Автопакет», серія та номер № 05/12/2007/840-К/1227, виданий:14.12.2007, видавник: Відділення ПАТ «КБ «НАДРА» Одеське РУ, за яким обтяжував є ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», а боржник [PERSON] (а.с.7). Оскільки договорів кредиту та/або застави з ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та позивачка не укладали, остання набула права власності на транспортний засіб без обтяжень, тому звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» з заявою про припинення приватного обтяження. Однак листом від 09.10.2019 № 02-12094 уповноважена особа відмовила у задоволенні заяви [PERSON] у зв`язку з наявністю боргу відповідачки [PERSON] перед відповідачем ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» (а.с.6) . Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. При цьому, відповідно до прави ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до правил ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»). Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). За змістом статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18. З урахуванням вказаного, встановивши, що на час придбання позивачем спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження, суд дійшов висновку, що позивачка є добросовісним набувачем автомобіля, а тому відповідно до статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Згідно положень ч. 1 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер (ч. 3 ст. 43 Закону). Положеннями ч. 5, 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Також, положеннями ст. 43, 44 ЗЗакону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Відтак, вказаний запис про припинення обтяження може бути внесений в даному випадку лише за заявою обтяжувача. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 1 протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Враховуючи, що наявність застави, заборони на відчуження автомобіля, що належить позивачу, порушує її ж право приватної власності, внаслідок чого позивачка позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивачки [PERSON] про встановлення порядку виконання рішення суду, ухваленого за її ж позовними вимогами залишити без задоволення з тих підстав, що висновки суду про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про накладення застави, заборони на відчуження майна - автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, рік випуску 2007, номер шасі [NUMBER] , колір червоний, номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про право власності [NUMBER] , дата реєстрації права власності 19.09.2013 року, є підставою для вчинення державним реєстратором дій на скасування (припинення) запису про накладення цього обтяження, яким є накладення застави, заборони відчуження майна. На підставі викладеного,

Outcome: approved