Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

20.10.2014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа арбітражний керуючий [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України», служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, про визнання нерухомого майна об»єктом спільної власності подружжя, про поділ майна подружжя. 11.02.2015 року позивачем було збільшено позовні вимоги, відповідно до яких позивач прохав: встановити факт спільного проживання однією сімєю, як чоловіка і дружини, без реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON]: в період з 25.01.2011 р. і на дату винесення рішення; визнати жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7 обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. В порядку поділу спільного майна [PERSON] та [PERSON], поділити в натурі жилий будинок, загальною площею 537.1 кв.м. та господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, та визнати право власності відповідно до варіанту розподілу, запропонованому у Висновку №6 експертного будівельно-технічного дослідження від 02.02.2015р., виділити [PERSON] і визнати за нею право приватної власності на 33/50 часток жилого будинку та господарських споруд, визнати право власності та виділити [PERSON] частину земельної ділянки, площею 369 кв. м., залишити у власності [PERSON] частину земельної ділянки, площею 111 кв. м., у спільному користуванні співвласників залишити земельну ділянку площею 294 кв. м., що знаходиться по пров. Бумажний, 7, у м. Полтаві. У судовому засіданні позивач позов підтримав, з урахуванням уточнених вимог, наполягав на її задоволенні. Представник відповідача позов визнав, не заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи арбітражного керуючого [PERSON] [PERSON] проти позову не заперечув. Представник третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» - [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи служба у справах дітей виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради [PERSON] просила прийняти рішення, яке відповідало б інтересам дитини. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.01.2011 р. у справі №2-о-260/10, яке набуло законної сили, встановлено, факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, станом на дату прийняття рішення. 31.03.2005 року [PERSON] вселилась у житловий будинок [PERSON] і з цього часу вони проживали однією сімєю. Вищезазначеним рішення суду встановлено, що Позивач та Відповідач мали спільний побут, взаємні права та обовязки, облаштовували та ремонтували будинок, придбавали майно, дбали один про одного, згодом і про свого спільного сина. 19 вересня 2007 року у них народився син [PERSON]. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON], серії І-КЕ №059600, Позивач та Відповідач вказані як батьки дитини. Проживаючи однією сімєю, як подружжя Позивач та Відповідач відносини не зареєстрували. На сьогоднішній день, відносини між [PERSON] та [PERSON], як подружжя без реєстрації шлюбу, продовжують тривати. При цьому, [PERSON] та [PERSON], разом із сином постійно проживають у будинку, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7. На дату вселення [PERSON] до будинку відповідача, будинок був недобудований та не введений в експлуатацію, право власності останнього на будинок не було зареєстроване. [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, виділена йому на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки б/н 14.10.1988 р. та Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-ПЛ №022568 виданого 03.04.1996 р. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.9 Постанови «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилі будинки» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами і доповненнями), право власності на жилі будинки, збудовані громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийняття його в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації в установленому порядку. Згідно абз.3 п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ, коли будівництво велось подружжям у період шлюбу жилі будинки у звязку із цим є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Під час спільного життя, [PERSON] та [PERSON] вирішили поліпшити свої житлові умови задля чого, навесні 2005 року, вони почали будівництво у домоволодінні за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7. За спільні кошти сторони, самовільно провели перепрофілювання та перебудування приміщень нерухомого майна житлової будівлі: підвалу, гаража, майстерні, туалету, сходових клітин, спортзалу, котельні, тамбуру, передпокою, коридору, кухні, туалету, ванної, сауни, коридору, басейну, зимового саду, холу, житлової кімнати, веранди, мансард, майстерні, загальної площею 537,1 кв.м. Станом на березень 2007 року самочинно збудоване майно не було введено в експлуатацію. 06 березня 2007 року [PERSON] звернувся до Третейського суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване і перепрофільоване нерухоме майно. При цьому, в мотивувальній частині Рішення, Третейський суд зазначив, що Позивач [PERSON] звертався до Відповідача [PERSON] з проханням надати дозвіл на реєстрацію змін та визнання права власності на нерухомість. Зазначене в свою чергу дає підстави вважати, що [PERSON] мала пряме відношення до новоствореного нерухомого майна, право власності на яке зареєстрував за собою Відповідач. Рішенням цього суду від 06.03.2007 р. у справі №2-19, за Відповідачем [PERSON] було визнано право власності на самовільно перепрофільовані та перебудовані приміщення нерухомого майна житлової будівлі, розташованої за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7, загальною площею 537,1 кв.м.. На підставі Ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 13.03.2007 р. було видано Виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави №2-Н-381/07 від 13.03.2007 р. Як наслідок, Рішенням Октябрської районної у м. Полтаві ради №166 від 10.04.2007 р. про оформлення права власності за [PERSON] оформлено в цілому право приватної власності на житловий будинок з вбудованим гаражем, загальною площею 537,1 кв.м., альтанку, огорожу, огорожу, стінку підпірну, стінку підпірну, замощення, який знаходиться в м. Полтаві, пров. Бумажний,7. На підставі цього Рішення Управлінням житлово-комунального господарства 23.04.2007 р. було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 24 квітня 2007 року, Полтавським БТІ «Інвентаризатор» за Відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння: видано [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно - номер витягу 14355734. Відтак, Відповідач набув права власності на спірне домоволодіння, згідно вимог законодавства з 24 квітня 2007 року, тобто під час перебування у фактичних шлюбних відносинах з Позивачем. Так, відповідно до п.1 ст.17 Закону України «Про власність»» (втратив чинність на підставі закону України №997-V від 27.04.2007 р., але діяв у момент набуття права власності на будинок), майно придбане внаслідок спільної праці членів сімї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Факт створення нерухомого майна в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за їх спільні кошти, сторонами не оспорюється. Дбаючи про спільне майно, для поліпшення умов проживання сімї, у період 2008-2011 років між Позивачем та Фізичними особами підприємцями було укладено договори, на проведення будівельних та ремонтних робіт у житловому будинку ( в тому числі у новостворених приміщеннях) , що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7. Так, було укладено договори підряду: в 2008 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON], в 2009 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON]; в 2009 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON]; в 2011 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] За результатами виконаних робіт ФОП [PERSON] між ним та [PERSON] був підписаний [PERSON] здачі-приймання робіт, на підставі якого вказані вище особи погодились та підтвердили, що ФОП [PERSON]В, були виконані роботи в житловому будинку, за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7, вартість яких склала 145\~081,32 грн. В свою чергу, [PERSON] здійснила оплату за виконані роботи, сплативши на його користь грошові кошти у розмірі 145\~081,32 гривень, шляхом внесення їх у касу підприємства. Про сплату коштів свідчать квитанції до прибуткових касових ордерів: від 07.05.2008 р. і від 30.07.2009 р., виданих ФОП [PERSON], внаслідок внесення їх до каси підприємства. За результатами виконаних робіт ФОП [PERSON] між ним та [PERSON] був підписаний [PERSON] здачі-приймання робіт, на підставі якого вказані вище особи погодились та підтвердили, що ФОП [PERSON], були виконані роботи в житловому будинку, за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7, вартість яких склала 67\~290,32 грн. В свою чергу, [PERSON] здійснила оплату за виконані роботи, сплативши на його користь грошові кошти у розмірі 67\~290,32 гривень, шляхом внесення їх у касу підприємства. Про сплату коштів свідчать квитанції до прибуткових касових ордерів: від 03.10.2009 р. і від 18.09.2009 р., виданих ФОП [PERSON], внаслідок внесення їх до каси підприємства. За результатами виконаних робіт ФОП [PERSON] між ним та [PERSON] був підписаний [PERSON] здачі-приймання робіт, на підставі якого вказані вище особи погодились та підтвердили, що ФОП [PERSON], були виконані роботи в житловому будинку, за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7, вартість яких склала 239\~888,8 грн. В свою чергу, [PERSON] здійснила оплату за виконані роботи, сплативши на його користь грошові кошти у розмірі 239\~888,8 гривень, шляхом внесення їх у касу підприємства. Про сплату коштів свідчать квитанції до прибуткових касових ордерів: від 09.09.2011 р.; від 22.03.2012 р. від 18.12.2012 р., виданих ФОП [PERSON], внаслідок внесення їх до каси підприємства. Про оплату коштів та передачу товару за договором №09, укладеного 29.09.2009 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] свідчить видаткова накладна №14 від 15.10.2009 р., на суму 18\~500 грн. Про наявність в сімї Позивача грошових коштів у розмірі, необхідному для проведення ремонтних будівельних робіт свідчать Договори безвідсоткової позики, укладені між [PERSON] і [PERSON] від 07.05.2011 р. та між [PERSON] і [PERSON] від 05.04.2009 р., на підставі яких позикодавці передали [PERSON] кошти у сумі 580\~000 грн. Вказані вище договори не були розірвані чи припинені, а також не визнані в судовому порядку недійсними, а отже діє презумпція правомірності правочину, що передбачена ст.204 ЦК України, - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, в рахунок підтвердження внесення Позивачем грошових сум і проведення ремонтно-будівельних робіт в домоволодінні та підтвердження самого факту виконання робіт, Позивачем було замовлено експертне будівельно-технічне дослідження домоволодіння по пров. Бумажний, 7 у м. Полтаві. Дослідження виконане 27.02.2014 р., спеціалістом [PERSON], яка має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію судового експерта. У відповідності до цього Висновку експерт підтвердив виконання робіт з капітального ремонту житлового будинку, які були проведені підрядниками на підставі зазначених вище договорів. Окремо необхідно вказати, що частка поліпшень, здійснених на підставі договорів, що уклала Позивач (у 2008-2011 рр.) становить 31/100 в домоволодінні по пров. Бумажний,7 в м. Полтаві. Фактично жилий будинок той яким був у 2005 році (період коли в цей будинок вселилась Позивач) і яким він став у 2007 році, та після проведення в ньому будівельних і ремонтних робіт - це вже інший обєкт нерухомості, що і підтверджується обставинами та доказами вказаними вище. Крім того, станом на 27.02.2007 року, інвентаризаційна вартість жилого будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний, 7, згідно даних будівельного паспорту виготовленого КП БТІ «Інвентаризатор», становила 628 811 грн. Станом на 23.02.2007 р. за даними експертної оцінки, ринкова вартість спірного домоволодіння становила 1\~796\~000 грн. Саме така вартість вказана у [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2007 р. виданого КП «Полтавське БТІ «Інвентаризатор». В цьому витязі зазначено також, що загальна площа змінилась згідно рішення Третейського суду. Станом на 27.02.2014 р., в тому числі за рахунок проведених, за сприяння Позивача будівельних та ремонтних робіт, згідно Висновку судового експерта [PERSON] ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по пров. Бумажний, 7 у м. Полтаві становила 3\~556\~137 грн. За таких обставин, в період квітень 2005 2012 рр. Позивач та Відповідач за рахунок спільних коштів здійснювали будівельні та ремонтні роботи у спірному домоволодінні. Як вбачається із наведеного, з початку спільного проживання [PERSON] як подружжя, за сприяння Позивача здійснено ремонті та будівельні роботи, що істотно збільшили вартість цього домоволодіння. У відповідності до ч.1 ст.62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка, за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільного трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом спільної сумісної власності подружжя. Також, у відповідності до абз.3 п.23 Постанови ПВСУ України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд прав про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. за №11, майно, яке належить одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбною угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. Ст.74 СК України зазначено, що жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою у шлюбі або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення Гл.8 СК України. Відповідно до ст. 60 СК України набуте під час шлюбу, належить чоловікові та жінці на праві спільної сумісної власності. Із розяснення, викладеного у п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що при застосування вимог ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, необхідно враховувати, що правило зазначено норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають в будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Влітку 2012 року Позивач дізналась, що у березні 2007 року, Відповідач не поставивши її до відома та без її згоди, уклав кредитний договір №CNL-D00/018/2007 від 19.03.2007 р. з ЗАТ «ОТП БАНК». З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором, Відповідач без згоди та відома Позивача уклав договір іпотеки №PCNL-D00/018/2007, за яким передав у іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7 та земельну ділянку, загальною площею 0,0744 га за цією ж адресою. Отримані за договором кредитні кошти, Відповідач використав на розвиток своєї підприємницької діяльності, для придбання основних засобів ФОП [PERSON] Факт використання Відповідачем коштів не для задоволення потреб сімї [PERSON] не оспорює. Зазначені обставини, в свою чергу вказують на те, що вищевказаний кредитний договір не створює обовязків для Позивача. Відповідач, прийнявши рішення про отримання кредиту та передачі домоволодіння у іпотеку, без згоди Позивача, порушив права останньої. В результаті дій Відповідача, кредит не було виплачено і банк звернувся до суду з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.3 Сімейного кодексу України, яка вказує, що сімю складають особи, які проживають разом, мають спільні права та обовязки. Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю необхідно для визначення домоволодіння обєктом спільної сумісної власності. Відповідно до ст.9 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення. В той час ч.3 ст.9 цього Закону, іпотекодавцю заборонено без згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки або ж вчиняти інші дії, передбачені цією статтею. Положення Цивільного чи Сімейного кодексів України, Закону України «Про іпотеку» чи іншого акту законодавства України не містить заборону здійснити поділ спільного майна чи визнання права власності на частку у такому майні, яке виникло у подружжя, на підставі ст.ст. 60,61 СК України, за час їх перебування у шлюбі, якщо воно було передано в іпотеку одним з подружжя за кредитним договором. Обмеження, запроваджені ст. 9 Закону України «Про іпотеку» діють лише в частині, яка стосується відчуження предмету іпотеки, однак його поділ чи визнання права на частку колишнього подружжя не вважаються відчуженням предмета іпотеки. Більш того, на момент укладення договору іпотеки, предмет іпотеки (спірне домоволодіння за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7) де-факто вже був обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Тому, жодних перешкод чи заборон, які були б встановлені законодавчими актами України щодо визнання часток у майні, здійснення його поділу та визнання права власності на частку у майні, що належить сторонами на праві спільної сумісної власності, як подружжю, яке перебуває в іпотеці не запроваджено. Так само, не передбачено законом чи договором отримання від іпотекодержателя (кредитора) згоди на визнання за Позивачем права власності на частку в спільному з Відповідачем майні, у порядку проведення його поділу, яке передано ним в іпотеку третій особі, в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, як передбачено ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості про визначення часток у разі поділу майна між Сторонами не було, шлюбний договір не укладався, взаємної згоди про поділ спільного майна подружжя не досягнуто. Як передбачено ч.1 ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інших обставин, що мають істотне значення. Відтак, домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7 належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], частки яких у праві спільної сумісної власності є рівними. Однак, Позивач та Відповідач як співвласники домоволодіння не можуть досягти згоди щодо поділу цього майна. Отже, Позивач на підставі ст.ст.69-71 СК України, має право звернутися до суду з вимогою про поділ майна, а саме домоволодіння, що є обєктом спільної сумісної власності, при цьому вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності подружжя є рівними. У відповідності до абз. 1 п.6 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житлові будинки» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ у натурі часток житлового будинку, що є частковою власністю, необхідно мати на увазі, що це можливо якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ може також мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Крім того, в абз. 4 п.7 та п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житлові будинки» Пленум розяснив, що при поділі житлового будинку, суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частину будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі, різні господарські будівлі (літні кухні, гаражі тощо) є підсобними будівлями, які передаються власнику і складають з будинком одне ціле. Згідно Висновку №103, виконаного судовим експертом [PERSON] існує варіант розподілу, запропонований у цьому Висновку. Таким чином, житловий будинок номер 7, що знаходиться по пров. Бумажному, що у місті [PERSON], можливо поділити між Позивачем та Відповідачем, як співвласниками, оскільки є технічна можливість переобладнати будинок в ізольовані квартири. При такому розподілі будівель, реальними частками співвласників будуть: у першого співвласника 11/25, у другого співвласника 14/25. Різниця часток при такому розподілі будівель буде складати 232\~980 грн. Щоб виконати даний варіант розподілу необхідно здійснити наступні переобладнання в будинку: улаштувати перегородку в сходовій клітці, розділивши дане приміщення на два; інженерні мережі водопостачання, водовідведення та газопостачання залишити в спільному користуванні; виділені частини забезпечити самостійним мережами електропостачання та опалення. Враховуючи той факт, що різниця часток співвласників складає 232\~980 грн., Позивач, [PERSON] готова сплатити цю різницю на користь [PERSON] Свою пропозицію Позивач своє рішення мотивує тим, що ФОП [PERSON] згідно Постанови Господарського суду Харківської області від 10.12.2013 р. у справі №922/4587/13, визнаний банкрутом, коштів на сплату компенсації Позивачу в нього не має, оскільки навіть коштів на утримання спільного сина [PERSON], [PERSON], Відповідач їй не надає. В результаті прийнятого за цією Постановою суду рішення про банкрутство ФОП [PERSON], для Відповідача як власника майна настають обставини, передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в тому числі повязані з примусовою реалізацією, належного [PERSON] майна. Господарським судом м. Харкова ліквідатором боржника ФОП [PERSON] призначено арбітражного керуючого (ліквідатора) [PERSON]. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦПК України. Відповідно, суд вважає, що житловий будинок, за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний,7 підлягає поділу, оскільки є технічна можливість переобладнати приміщення житлового будинку в ізольовані квартири, виділивши Позивачу у власність частину будинку, разом з господарськими будівлями і спорудами, що відповідає вартості 14/25 частки цього будинку на підставі Висновку судово-технічної експертизи. Відповідно до п.18-2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» від 16.04.2004 р. за №7. Якщо на земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельної ділянки переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України. Згідно Висновку №103 експертного будівельно-технічного дослідження домоволодіння по пров. Бумажний, 7 в м. Полтаві, судовим експертом [PERSON] запропоновано варіант розподілу земельної ділянки, у відповідності до запропонованого варіанту розподілу будівель. Як слідує з Висновку судового експерта існує технічна можливість виділення відокремленої частини будинку з окремим входом, яка відповідає розміру їх часток у праві власності на нерухоме майно. Отже, житловий будинок номер 7, за адресою: м. Полтава, пров. Бумажний необхідно поділити таким чином, щоб Позивачеві і Відповідачеві було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру їх частки у праві спільної сумісної власності та відповідну частину земельної ділянки. У відповідності до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з позивачем проживає малолітній син [PERSON], 2007р. народження, відповідач [PERSON], його батько, визнаний банкрутом, не може сплачувати аліменти, які б забезпечили сину достатній рівень фізичного, духовного розвитку та лікування. У звязку з цим, позивач просив суд збільшити мою частку майна до 33/50 часток жилого будинку і господарських споруд та 1/3 частки земельної ділянки. Можливість такого розподілу майна відповідає варіанту розподілу, запропонованому уВисновку №6 експертного будівельно-технічного дослідження від 02.02.2015р., виконаного судовим експертом [PERSON], стосовно житлового будинку та земельної ділянки за адресою м. Полтава, пров. Бумажний, 7. Виходячи з Висновку №6 від 02.02.2015р., ринкова вартість житлового будинку літ. «А-2» з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по пров. Бумажний, 7 в [PERSON] складає 3\~413\~405 грн. Вартість земельної ділянки площею 774м2 складає 324811 грн. Враховуючи вимоги нормативної документації стосовно проектування і реконструкції житлових будинків експертом запропоновано варіант реального розподілу будівель: «Першому співвласнику пропонується виділити: - в житловому будинку літ. «А-2»: підвал І площею 11.90 м2, туалет ІV площею 1.40 м2, сход. клітку V площею 6.50 м2, спорт залу VІ площею 28.50 м2, сход. клітку VІІ площею 11.30 м2, котельню 1-1 площею 15.00 м2, туалет 1-6 площею 2.00 м2, частину сход. клітки 1-13 площею 6.70 м2, ванну 1-7 площею 7.60 м2, сауну 1-8 площею 7.20 м2, коридор 1-9 площею 3.40 м2, басейн 1-10 площею 27.40 м2, зим. сад 1-11 площею 26.30 м2, хол 1-12 площею 27.70 м2. Площа по внутрішнім обмірам частини житлового будинку літ. «А-2» складає:182,90м2 (11.90+1.40+6.50+28.50+11.30+15.00+2.00+6.70+7.60+7.20+3.40+27.40+26.30+27.70), на суму 1054353 грн. (3096190/537.10х182,90); По іншим будівлям та спорудам: - частина огорожі №2 69375,0 грн. (128153:97.22х52.63); - ? частину тротуару №5 42440,50 грн. (84881х1/2). Першому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 1166169 грн. що менше на 28367 грн. (3413405х1/3-1223576). Другому співвласнику пропонується виділити: -в основній частині житлового будинку літ. «А-2»: гараж ІІ площею 35.50 м2, майстерню ІІІ площею 12.30 м2, вн. тамбур 1-2 площею 2.20 м2, передпокій 1-3 площею 6.90 м2, коридор 1-4 площею 2.70 м2, кухню 1-5 площею 23.50 м2, частину сход. клітки 1-13 площею 6.70 м2, сход. клітка 1-14 площею 14.40 м2, житлову кімнату 1-15 площею 20.00 м2, житлову кімнату 1-16 площею 18.20 м2, туалет 1-17 площею 5.80 м2, житлову кімнату 1-18 площею 21.00 м2, житлову кімнату 1-19 площею 23.20 м2, веранду 1-20 площею 54.60 м2, мансарду 1-21 площею 26.00 м2, мансарду 1-22 площею 32.80 м2, сход. клітку 1-23 площею 11.40 м2, майстерню 1-24 площею 37.00 м2. Площа по внутрішнім обмірам основної частини житлового будинку літ. «А-1» складає: 354,20 м2 на суму 2041837 грн. (3096190/537.10х354,20); По іншим будівлям та спорудам: - альтанку літ. «Б» 57407 грн.; - огорожа №1 34380 грн.; - ? частину огорожі №2 58777 грн. (128153:97.22х44.59); - стінка підпірна №3 6315 грн.; - стінка підпірна №4 6079 грн.; - ? частину тротуару №5 42440,50 грн. (84881х1/2). Другому співвласнику виділяються будівлі та споруди на суму 2247236 грн. (на плані будинку зафарбовано червоним кольором). При такому розподілу будівель, реальними частками співвласників будуть: - у першого співвласника 17/50 (1166169/3413405); - у другого співвласника 33/50 (2247236/3413405). В спільному користуванні співвласників пропонується виділити земельну ділянку площею 294 м2 (на плані жовтого кольору). Першому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 111 м2 (на плані зафарбовано в синій колір). Загальна площа земельної ділянки, що виділяється першому співвласнику складає: 258 м2 (111+294/2). Другому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку площею 369 м2 (на плані зафарбовано в червоний колір). Загальна площа земельної ділянки, що виділяється другому співвласнику складає: 516 м2 (369+294/2)». Враховуючи зазначене, суд задовольняє позовні вимоги в повну обсязі.

Outcome: approved