Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 21 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі по 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Дитина перебуває на повному матеріальному забезпеченні позивачки. Син [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати у її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27 листопада 2015 року виконавчим комітетом Чагрівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Згідно довідки управління соціального захисту населення Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №3/314 від 20 серпня 2019 року, позивач [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю [PERSON] Встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносинита регулюються нормами Сімейного кодексу України. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. За умовами, встановленими ч.1 ст. 3 Конвенції та ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого врахування інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З огляду на те, що розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень та враховуючи, що позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дитину, яка потребує постійного догляду, а тому суд прийшов до висновку, що аліменти потрібно визначити в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000 грн щомісячно. Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення позову. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). Також, суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved