Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20.07.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - розірвати шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON], що був укладений 13.10.2007 року, актовий запис № 167, та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 13.10.2007 року; - відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. 24.07.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 14.09.2015 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги уточнила, - просила суд залишити їй шлюбне прізвище [PERSON], просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею, не заперечувала проти винесення заочного рішення. На запитання суду позивачка [PERSON] повідомила, що не проживає з відповідачем більше 5 років, має намір одружитися з іншим чоловіком, проте, перебування в даному шлюбі є перепоною. В судове засідання, яке відбулося 14.09.2015 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча був повідомлений судом належним чирном про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини, (неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином), судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно, позивачка [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення, відповідач повідомлявся належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Зазначена в позовній заяві адреса відповідача відповідає адресі, вказаній в довідці адресно - довідкового бюро, тому дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. В 2007 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 13 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, , громадянка України, зареєстрували шлюб 13 жовтня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 13 жовтня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 167. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка - [PERSON]. Дружини - [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видано 08 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, з якого видно, що [PERSON] народилася [INFO] року в місті Кагарлик Київської області, про що в Книзі реєстрації народжень 08 квітня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 49. В графі «батько» зазначений відповідач, - [PERSON]. В графі «мати» зазначена позивачка, - [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - більше 5 - ти років, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, проживають на окремих житлових площах, стосунків взагалі не підтримують, відповідач взагалі не цікавиться життям малолітньої дитини. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в пропозиції суду позивачці [PERSON] надати термін на примирення, проте, позивачка категорично відмовилася від надання терміну на примирення, так як зазначила, що між нею та відповідачем втрачено почуття любові, взаємоповаги, вони давно стали байдужими один до одного, фактично є чужими людьми. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам її неповнолітньої дитини. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, проте, позивачка [PERSON] не бажала стягувати судові витрати з відповідача на її користь, тому суд залишає судові витрати за позивачкою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved