overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося. В позовній заяві вказує, що 30 серпня 2005 року сторони уклали між собою шлюб, в якому народилася дитина - [PERSON], 2005 року народження. Спільне життя сторін не склалося через відсутність бажання вести спільне господарство та через вживання спиртних напоїв, що призводить до сварок у сім'ї, через що позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. В зв'язку з цим ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 30.03.2015 року сторонам, за клопотанням відповідача був наданий строк для примирення. Після строку наданого для примирення позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні, так як відповідач будь яких кроків для примирення не зробив, а навпаки спільне життя з відповідачем стало ще нестерпніше. Відповідач навіть після строку на примирення заперечував проти позову. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2005 року (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 17.01.2006 року (а.с.4). Син на даний час проживає разом з позивачем і після розлучення залишиться також з нею. Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 30 березня 2015 року клопотання відповідача про надання подружжю строку для примирення було задоволено (а.с.14), проте сторони за вказаний період часу не примирилися між собою. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Фактично сім'я розпалася, шлюб існує лише формально, на примирення позивачка категорично в суді відмовляється. Спору про розподіл майна, що є спільною власністю сторін, на даний час немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст.112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити як їх інтересам, так і інтересам їх неповнолітній дитині.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

20 лютого 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 26 жовтня 1996 року сторони уклали між собою шлюб. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги та різні погляди на сімейне життя. Зважаючи на це позивач по справі просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем - [PERSON] перебуває в шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 67, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2015 року (а.с.5). Шлюб з відповідачем виявився невдалим через різні погляди на шлюб та сім'ю, небажання вести спільне господарство, втрату почуття взаємної любові, сімейної підтримки та взаємодопомоги у складних ситуаціях, внаслідок чого виникали постійні сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом більше як 3-х місяців сторони спільно не проживають. Фактично сім'я сторін розпалася, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини - немає. Майновий спір між сторонами - відсутній. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як позивач по справі просить змінити прізвище «[PERSON]», набуте при реєстрації шлюбу на дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд вважає належним задовольнити таку вимогу. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

20 лютого 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачем одружилися 28.04.1999 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. З жовтня 2014 року сторони припинили спільне життя, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння по більшості питань, що стосуються сімейного життя та взаємовідносин подружжя, відносини між ними погіршилися. Син мешкає з позивачкою. Позивачка вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути сплачений судовий збір. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити у повному обсязі, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану міста Краматорська Донецької області, актовий запис за № 229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER](а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.3). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

20 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що вона є власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. Окрім неї в зазначеному будинку зареєстрований брат її чоловіка [PERSON], [INFO]. В 2012 році [PERSON] виїхав в м. Київ, однак добровільно знятися з реєстрації відмовився, що не дає можливості [PERSON] належним чином розпорядитися своїм майном. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і наполягала на визнанні [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а. с. 6). Окрім неї, в зазначеному будинку зареєстрований [PERSON], [INFO] (а. с. 5,7), який з 2012 року в вказаному будинку не живе, комунальні платежі не сплачує, однак добровільно знятися з реєстрації відмовився, що не дає можливості [PERSON] належним чином розпорядитися своїм майном. Дані правовідносини регулюються: · ч.1 ст. 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; · ст. 391 ЦК України, згідно з якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; · ч.1 ст.71 ЖК України, згідно з якою при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; · ч.1 ст.72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки відповідач з 2012 року відсутній за місцем реєстрації та фактично проживає в [ADDRESS], то його необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

20 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що з червня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Позивачка, яку належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.13-14, 24, 31), до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з чим, за письмовою згодою позивачки, згідно до ст.224-225 ЦПК України, суд постановив заочне рішення. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 15 березня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.7) З червня 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо,за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання відповідача суд вважає необхідним залишити йому прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

20 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 21 січня 1997 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Сімейне життя між ними припинено вже понад 12 років через різність у характерах, відсутність взаємопорозуміння. Тому просила їх шлюб розірвати офіційно в судовому порядку. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачка надала заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином, надіслав на адресу суду телеграму, в якій вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без сторін, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 21 січня 1997 року виконавчим комітетом Шестірнянської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 2. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, що потягло скандали, сварки, вони втратили взаємоповагу один до одного, фактично припинили шлюбно-сімейні відносини вже понад 12 років. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

20 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, якому просила винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання сина , в зв'язку з його навчанням, в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 25% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона проживає разом з сином, який перебуває на її утриманні, потребує матеріальної підтримки для закінчення навчання у Технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Вважаючи, що батько, який є відповідачем у справі, має можливість надавати сину матеріальну допомогу, необхідну для навчання, просила стягнути з нього аліменти в зазначених розмірах. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надіслала на адресу суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що не оспорюється. Згідно довідки Технолого-економічного коледжу Миколаївського національного аграрного університету від 12 лютого 2015 року № 51 [PERSON] в даний час перебуває на навчанні в цьому учбовому закладі на другому курсі денного відділення (термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року). Навчання сина позивачки відбувається на контрактній основі, вартість навчання за весь термін складає 15300. Державну стипендію [PERSON] не отримує. Згідно із ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Виходячи з обставин справи та положень ст. 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів на навчання позивача повинен бути 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, оскільки він має можливість їх сплачувати. Строк сплати аліментів - до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

20 лютого 2016 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 97. Спільних дітей у подружжя немає. У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї дружини [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Втрачені всі фізичні та духовні звязки між ними. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки. Вона не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. У звязку з цим, з жовтня 2016 р. вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Вважає збереження сімї з відповідачем неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Посилаючись на ці обставини просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій позов визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. За таких обставин у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон\-них підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, тобто шлюбні відносини фактично припинено, втратили почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

20 лютого 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 11 жовтня 2008 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З початку лютого 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved