Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

21 листопада 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка, звернувшись до суду з позовом про розірвання шлюбу посилається на те, що 08 червня 1985 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, який реєстрували в Лисецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №3. В подружжя неповнолітніх дітей не має, однак відповідач категорично відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного домашнього господарства, втрати почуття любові та поваги один до одного. З 2003 року шлюбні відносини між сторонами припиненні. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 січня 2019 року сторонам надавався строк для примирення на один місяць, провадження у справі на цей строк зупинялося. 14 лютого 2019 року ухвалою суду провадження поновлено за ініціативою суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак до судового засідання подала заяву, в якій позов підтримала, за наданий судом термін не помирилися, просила проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Судом встановлено, що 08 червня 1985 року сторони зареєстрували шлюб в Лисецькій сільській раді Дунаєвецького району Хмельницької області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. В подружжя неповнолітніх дітей не має, однак відповідач категорично відмовляється розірвати шлюб через органи РАЦС. Відповідно до ст. 112 СК України суд при розірванні шлюбу з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного домашнього господарства, втрати почуття любові та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин між сторонами в 2003 році. За призначений судом строк для примирення, сторони не помирилися. Враховуючи наведене, суд вважає, що оскільки сторони разом не проживають, миритися не бажають і їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved