Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

19 червня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 24 травня 2015 року надав відповідачу [PERSON] позику на суму 4000 гривень 00 копійок, про що остання власноруч написала розписку, в якій зобов'язалась протягом місяця повернути грошові кошти. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернення позики, надсилав рекомендований лист з вимогою повернення грошових коштів. Але до дня пред'явлення позову борг відповідачем повернутий не був. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму боргу 4000 гривень 00 копійок, 1420 гривень суму втрат від інфляції, 357 гривень 37 копійок суму 3% річних, а також судові витрати в сумі 704 гривні 80 копійок. У судове засідання позивач не з'явився, у попередньому судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, тому підставі ч. 3 ст.131 ЦПК України суд вважає, що вона не з'явилася у судове засідання без поважних причин. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Судом встановлено, що 24 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу у власність 4000 гривень 00 копійок. Цей факт підтверджується наданою розпискою, власноруч написаною відповідачем, в якій вона зобов'язалась повернути грошові кошти протягом місяця (а.с.8). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно положення ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Письмову вимогу позивача відповідач [PERSON] отримала особисто 01.12.2017 року, що підтверджується скриншотом відстеження поштового відправлення (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком інфляційних збитків та 3% відсотків річних за користування грошовими коштами, наданими позивачем, та перевіреними судом, сума інфляційних збитків становить 1420,00 гривень, а сума 3% річних за користування грошовими коштами становить 357,37 грн. У вказаний строк борг в повному обсязі повернуто не було. Станом на момент розгляду справи у суді грошове зобов'язання відповідачем не виконано, тому суд вважає за потрібне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок, оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved