Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

20 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням змінених та уточнених позовних вимог просив визнати за ним право власності на 1946/10000 частини приміщення адміністративного будинку по вул. Кутузова, 37Д в с. Дубове Ковельського району. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач вказує, що рішенням загальних зборів ТзОВ «Ковельська ПМК-22 ЛТД» №15 від 30 січня 2003 року йому виділено частину приміщення адміністративного будинку по вул. Кутузова, 37 в м. Ковелі площею 81,47 кв.м. Згодом, уся будівля була реконструйована під житло. Однак, зареєструвати своє право власності на квартиру в позасудовому порядку він не має можливості через відсутність первинних правовстановлюючих документів на отриману у власність частину нежитлового приміщення. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області в судове засідання не зявився та не повідомив про причини неявки. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Як встановлено в ході розгляду справи [PERSON] був одним із засновників товариства з обмеженою відповідальністю «Ковельська ПМК-22 ЛТД», яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань припинило свою діяльність за рішенням засновників 25 жовтня 2013 року без визначення правонаступника. Рішенням загальних зборів ТзОВ «Ковельська ПМК-22 ЛТД» №15 від 30 січня 2003 року визначено перелік майна, яке підлягає видачі учасникам, які вийшли з товариства, та вирішено передати позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] приміщення адміністративного будинку в м. Ковелі по вул. Кутузова,37. Зокрема, позивачу [PERSON] передано в рахунок його частки в товаристві 81,47 кв.м. даного приміщення, що становить 1946/10000 частки від загальної площі усього приміщення адмінбудівлі. Накладною №10 та актом від 28.02.2003 року засвідчено факт приймання-передачі частки у майні товариства. Такий порядок набуття права власності на нерухоме майно відповідає вимогам законодавства, чинного на час прийняття загальними зборами товариства відповідного рішення. Так, згідно ст. 86 ЦК УРСР (1963 року) відносини права власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. В силу ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» №1576 при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. В той же час, при передачі колишньому учаснику товариства майна в натурі у вигляді частки у праві на приміщення адмінбудівлі, товариством не надано первинний правовстановлюючий документ на будівлю. Без цього документу позивач позбавлений можливості подати органу державного архітектурно-будівельного контролю декларацію про готовність реконструйованого об'єкта до експлуатації та зареєструвати своє право власності на нерухоме майно на виконання Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою кабінету міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затв. Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461. Як зазначено в технічному висновку про стан будівлі, складеному експертом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства будівля адмінприміщення по вул. Кутузова, 37 в м. Ковелі введена в експлуатацію в кінці 70-х років XX століття. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно знаказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Однак, відомості про реєстрацію приміщення адмінбудівлі в органах Волинського Бюро технічної інвентаризації відсутні. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельська ПМК-22 ЛТД» припинило свою діяльність без визначення правонаступників. Отже, позивач позбавлений можливості надати органам реєстрації прав власності на нерухоме майно та органам державного архітектурно-будівельного контролю необхідні правовстановлюючі документи на частку в нерухомому майні. В силу ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Враховуючи встановлені судом обставини,

Outcome: approved