Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

21.01.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона 24.02.2001 зареєструвала шлюб з [PERSON] , який рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09.07.2019 розірвано. 03.01.2019 їй після повторного огляду встановлено інвалідність 3 групи з 19.12.2018 внаслідок загального захворювання, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, однак у добровільному порядку відповідач їй такої допомоги не надає, не зважаючи на те, що її утриманні перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з цим [PERSON] просить на підставі ст.ст. 75, 76 Сімейного кодексу України стягнути з її чоловіка [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку. Ухвалою суду від 06.02.2020 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 04.05.2020 в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву не надав. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що 24 лютого 2001 року [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, який рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 09.07.2019, що набрало законної сили 09.08.2019, розірвано (а.с.8-11). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 970510 [PERSON] , [INFO] , з 19 грудня 2018 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Інвалідність продовжено до 31.01.2022 (а.с.4). За положеннями ч.ч.2,3 статті 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу, що відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 76 Сімейного кодексу України. Частиною 4 статті 75 Сімейного кодексу України визначено, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень. З довідки Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської міської ради Харківської області встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку та з грудня 2019 року їй призначено допомогу особам з інвалідністю 3 групи у розмірі 1638 грн. (а.с.6). За положеннями частини 2 статті 80 Сімейного кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судовим розглядом справи встановлено, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 3 групи внаслідок загального захворювання та проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.14). Враховуючи, що відповідач є працездатним, інші стягнення з нього на користь третіх осіб не здійснюються, суд приходить до висновку, що він має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині, яка її потребує, оскільки доходи, які вона отримує не забезпечують їй прожиткового мінімуму. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, що визначеноч.1 ст. 80 Сімейного Кодексу України. За положеннями ч.2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Оскільки відповідач заперечень проти позову та будь-яких доказів про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу колишній дружині, з якою проживає дитина, не надав, а зазначений позивачем розмір аліментів не суперечить нормам Сімейного кодексу України,суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви, тому аліменти підлягають стягненню з 21.01.2020. За положеннями ч. 3 ст. 79 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. Оскільки позивачці встановлено інвалідність до 31.01.2022, аліменти підлягають стягненню саме до цього часу. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, що визначено п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Outcome: approved