Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

21. 05. 2015 року позивач звернувся до відповідачів з позовною заявою про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 28. 09. 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DL/111, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 49000 Євро на термін до 28. 09. 2011 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитними договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 49000 Євро. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме: не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 03. 03. 2015 року має заборгованість у сумі 152939, 18 Євро, яка складається із наступного: - 38320, 52 Євро заборгованість за кредитом; - 49460, 51 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6661, 96 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом; - 51204, 83 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: - 8,97 Євро штраф (фіксована частина); - 7282, 39 Євро штраф (процентна ставка). В забезпечення виконання зобовязань за договором №DL/111 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], ТОВ «Агроком» укладено договори поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] Відповідно до умов договору поруки, а саме: п. 5, позивачем направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором №DL/111. Згідно п. 6 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була предявлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. В звязку із викладеним позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], ТОВ «Агроком» заборгованість у розмірі 152939, 18 Євро, що за курсом 27,86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03. 03. 2015 року складає 4260885 грн. 68 коп. за кредитним договором №DL/111 від 28. 09. 2007 року. 12. 02. 2016 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Агроком» про стягнення заборгованості, згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. До початку слухання справи представник позивача [PERSON], надала суду заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Виклик відповідача [PERSON] здійснено через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №8 (1707) від 09. 02. 2016 року, в звязку з чим вказана особа є належним чином повідомленою про розгляд справи судом. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №DL/111 від 28. 09. 2007 року, згідно якого позикодавець надав позичальнику кредит у сумі 49000 євро з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди, відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток №1 до даного договору), але не пізніше 28. 09. 2011 року. Зазначений термін може бути змінений згідно п. п. 2.3.3, 2.4.1. даного договору. Також, 28. 09. 2007 року між кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем [PERSON] укладено Договір поруки № DL/111-3, згідно якого (п. 2) поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник ([PERSON] М.), включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржника (п. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником, а ч. 2 зазначеної статті встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Матеріалами справи встановлено, що як позичальник [PERSON] так і поручитель зазначеної особи [PERSON] 23. 03. 2015 року за вих. №30.1.0.0/2-DF0 відповідно, були повідомлені ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом направлення на їх адресу проживання повідомлення про необхідність у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення, погасити прострочену заборгованість у сумі 147085, 20 Євро, однак заходів для її погашення [PERSON], [PERSON] не вжили до теперішнього часу. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має загальну заборгованість за кредитним договором №DL/111 від 28. 09. 2007 року в сумі 152939,18 Євро, яка складається з: - 38320, 52 Євро заборгованість за кредитом; - 49460, 51 Євро заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6661, 96 Євро заборгованість по комісії за користування кредитом; - 51204, 83 Євро пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: - 8,97 Євро штраф (фіксована частина); - 7282, 39 Євро штраф (процентна ставка). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Беручи до уваги п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30. 03. 2012 року, суд зазначає, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків. З наданих суду матеріалів справи вбачається факт утворення відповідачем [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 152939,18 Євро, що за курсом 27,86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03. 03. 2015 року складає 4260885 грн. 68 коп. за кредитним договором № DL/111 від 28. 09. 2007 року, а також неналежне виконання відповідачем [PERSON], яка є поручителем перед кредитором боржника, свого обовязку, що призвело до утворення заборгованість у зазначеній сумі. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору №DL/111 від 28. 09. 2007 року, який був укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», а відповідач [PERSON], в порушення взятих на себе зобовязань по договору поруки DL/111-3 від 28. 09. 2007 року, не виконала належним чином взяті на себе зобовязання, в звязку з чим має відповідати як солідарний боржник за зобовязаннями боржника. Пунктами 6.1, 6.2, 6.3, 6,4, 6.6 кредитного договору №DL/111 від 28. 09. 2007 року встановлена відповідальність позичальника [PERSON] при порушенні будь-якого із зобовязань перед кредитором ПАТ КБ «ПриватБанк», у вигляді сплати, у тому числі, штрафів та пені. Наявність даних фактичних обставин справи не узгоджується із висновком Верховного Суду України від 21. 10. 2015 року у справі за №6-2003цс/15, яким визначено, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості у розмірі 145647,82 Євро, що за курсом 27,86, відповідно до службового розпорядження НБУ від 03. 03. 2015 року, складає 4057748, 27 грн., без урахування заявлених до стягнення позивачем штрафів у сумі 7291, 36 Євро, що за курсом 27,86, відповідно до службового розпорядження НБУ від 03. 03. 2015 року, складає 203137, 29 грн., з метою недопущення покладення на боржників нових додаткових обовязків за неналежне виконання взятих на себе грошових зобовязань перед кредитором. Розяснити відповідачу [PERSON], що відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначене, стягненню підлягає з відповідачів на користь позивачів судовий збір у розмірі 3479 грн. 80 коп. На підставі викладеного, ст. 61 Конституції України, Постанови Верховного Суду України від 21. 10. 2015 року №6-2003цс/15, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30. 03. 2012 року, та ст. ст. 526, 527, 530, ч. ч. 1, 2 ст. 553, ч. 2 ст. 556, ст. ст. 611, 612, 623, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial