Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

19 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини його доходу щомісячно (але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову і до дня досягнення повноліття найстаршою дитиною [PERSON] , а потім - в розмірі однієї чверті доходу щомісячно (але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) - до дня досягнення повноліття дитиною [PERSON] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 29 липня 2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народились доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З червня 2019 року спільне життя з відповідачем фактично припинилось, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, доньки проживають з матір`ю на її утриманні. Через те, що відповідач не надає коштів на утримання дітей позивач звернулась до суду з означеним позовом. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2020 року справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 30 вересня 2020 року справу передано судді Васильченку О.В., а в подальшому, 18 січня 2021 року - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 23 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та про долучення до матеріалів справи рішення Подільського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року у справі № 758/2245/20 про розірвання шлюбу. Також, позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав в редакції уточнених позовних вимог та просив розглядати справу за його відсутності. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 29 липня 2016 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Уманському району реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 лютого 2016 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04 грудня 2018 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04 червня 2020 року у справі №758/2245/20, яке набрало законної сили 03.07.2020 року, шлюб між сторонами розірвано. В обґрунтування позову позивач стверджує, що подружнє життя у неї з відповідачем не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, внаслідок чого вони спільно не проживають, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, проживають окремо, діти проживають разом з нею, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З огляду на наведене, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільних малолітніх дітей. Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі однієї третини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved