Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

20.05.2016 року заявники звернулися до суду із зазначеною заявою посилаючись на те, що їм належить на праві спільної сумісної власності в рівних частинах квартира [ADDRESS]. Однак, у свідоцтві про право власності на житло при його заповненні співробітниками фонду комунального майна виконкому Херсонської міської ради було допущено помилку в прізвищах членів сім'ї [PERSON] та [PERSON], оскільки в частині прізвища замість «[PERSON]» зроблено неправильний запис «[PERSON]». На звернення до виконавчого комітету Херсонської міської ради щодо виправлення помилки у вказаному свідоцтві було роз'яснено право звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності цього документу. Просять суд встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS], видане 05.10.1993 року фондом комунального майна м. Херсона за [NUMBER]. Заявники надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, доводи заяви підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні справи покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 05.10.1993 року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. З копії паспорта [NUMBER], виданого Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області 01.07.1997 року на ім'я [PERSON] вбачається, що прізвище заявника правильно «[PERSON]». З копії паспорта [NUMBER], виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 14.04.1999 року на ім'я [PERSON] вбачається, що прізвище заявника «[PERSON]». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, а зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Положеннями пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 роз'яснено можливість встановлення в судовому порядку належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що викладені заявниками факти знайшли своє підтвердження та зазначене вище свідоцтво дійсно належить [PERSON] та [PERSON], оскільки встановлення даного факту має для заявників юридичне значення, суд вважає необхідним його встановити. На підставі викладеного та

Outcome: approved