Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

20 жовтня 2021 року заявник, [PERSON] , звернулась до Кобеляцького районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її співмешканець - [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований разом з нею в квартирі [ADDRESS] . Не менше п`яти років [PERSON] і [PERSON] разом вели спільне господарство та проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - автомобіль «Славута» ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] . Для отримання спадщини заявниця звернулася до нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено в зв`язку з відсутністю доказів підтвердження факту родинних зв`язків [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] . Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу не менше п`яти років заявнику необхідне для прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, [PERSON] прохає суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 2008 року до 13.04.2021 року з [PERSON] . Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі та залучено до участі в справі як заінтересовану особу Кобеляцьку міську раду Полтавського району Полтавської області. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала заявлену нею вимогу повністю, прохала суд її задовольнити. Державний нотаріус Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Р. В, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак у поданій до суду заяві прохав розглянути справу без участі нотаріальної контори. Представник заінтересованої особи, Кобеляцької міської ради будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак міський голова подав до суду заяву, в якій прохав розгляд справи провести без участі представника міської ради. Рішення прохає прийняти на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Кобеляки Полтавської області. Зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с. 3). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2021 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжре- гіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), актовий запис № 207 (а.с. 4). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина. 08 червня 2021 року [PERSON] подала до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 6). Інші спадкоємці за законом відсутні. Заповіт відсутній. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавської області, [PERSON] до дня смерті [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). Під час безпосереднього дослідження доказів у справі судом, в порядку ст. 229, 230 ЦПК України, в судовому засіданні були допитані свідки: [PERSON] та [PERSON] , які показали суду, що добре знали [PERSON] та [PERSON] , які з 2008 року проживали спільно як чоловік і дружина: вели спільно господарство, спільно робили ремонтні роботи, спільно відпочивали, в тому числі в гостях у свідків. Такі показання свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами, не викликають сумніву, є послідовними, тому вважаються судом достовірними доказами. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 №5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і інше. Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду №337-5266/15-ц від 25.01.2018 року. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України) Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі №643/3240/17 зазначено, що матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявниці [PERSON] юридичне значення, оскільки породжує її право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved