Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Новгород-Сіверська районна держава адміністрація Чернігівської області (далі - позивач), діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, на користь особи, у сім`ю якої буде влаштована дитина, або закладу чи установи, де вона перебуватиме, у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка, будучи матір`ю вказаної вище дитини, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно останньої, зокрема не займається її утриманням, вихованням, не цікавиться її життям та здоров`ям, взагалі не сприймає дитину як свою, у зв`язку з чим склала нотаріально посвідчену заяву про те, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, а також що вона не має намірів виховувати свою дитину. Наказом служби у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області дану дитину було тимчасово влаштовано до сім`ї її тітки, оскільки відповідачка залишила дитину та зникла у невідомому напрямку. При цьому батько дитини записаний відповідно до статті 135 СК України зі слів матері. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю. Відповідачка, будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду, до суду не з`явилася, заяви по суті справи та заяви про розгляду справи без її участі не подала, причини своєї неявки не повідомила. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Заяви та клопотання учасників справи Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28 вересня 2020 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено відповідачці строки для подання відзиву на позов та зустрічного позову, а також визначено третій особі строк для подання пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. У зв`язку з розглядом справи у порядку загального позовного провадження, враховуючи, те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася і відзиву на позов не подала, беручи до уваги позицію представника позивача, суд ухвалив здійснити розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами з постановленням заочного рішення. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] (ас. 6). При цьому батько даної дитини - [PERSON] вказаний у свідоцтві про народження відповідно до вимог частини першої статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері дитини (а.с. 7). З дослідженої у судовому засіданні довідки - характеристики, виданої виконавчим комітетом Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 13 червня 2020 року вбачається, що відповідачка за час проживання на території вказаної сільської ради зарекомендувала себе посередньо, на проживання заробляє тимчасовими заробітками, участі у вихованні своєї дитини не приймає та не має бажання її виховувати. Дитина знаходиться на утриманні бабусі [PERSON] , дідуся [PERSON] та тітки [PERSON] (а.с. 11). 12 червня 2020 року відповідачка склала та нотаріально посвідчила заяву про те, що вона, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 10). Наказом служби у справах дітей Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області №50 від 07 липня 2020 року дитину позивачки тимчасово влаштовано до сім`ї його тітки [PERSON] (а.с. 12). З огляду на викладене 18 серпня 2020 року органом опіки та піклування - Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області зроблено висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 9). За дорученням суду третьою особою - Виконавчий комітет Блистівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, як органом опіки та піклування підготовлено та подано до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовної її малолітнього сина [PERSON] , оскільки це відповідатиме інтересам даної дитини (а.с. 21). Відповідно до частин першої, другої, третьої та п`ятої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи відповідачка, будучи повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] . Так, відповідачка залишила свого сина та взагалі участі у його вихованні та утриманні не приймає, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, жодної допомоги не надає, у зв`язку з чим останнього було тимчасово влаштовано до родини [PERSON] , яка є тіткою [PERSON] . Все викладене вище свідчить про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина, оскільки це відповідає інтересам даної дитини, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дитини до досягнення нею повноліття, сплачуючи аліменти на її утримання. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів з відповідачки та їх розмір суд враховує, що відомості про наявність у відповідачки постійного доходу відсутні, також відсутні відомості про наявність у відповідачки чи у її малолітнього сина захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставини суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь тієї фізичної чи юридичної особи, куди буде влаштовано малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Отже позовні вимоги до відповідачки в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідачки підлягають стягненню аліменти на утримання її малолітнього сина суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах сум платежу за один місяць, за період з 23 вересня 2020 року по 22 жовтня 2020 року. Судові витрати Позивача, яким заявлено дві позовні вимоги, звільнено від сплати судового збору за подання позову. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 681 грн. 60 коп. (840 грн. 80 коп. + 840 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved