Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи [PERSON] (далі - позивачка), діючи через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Семенівська районна Державна нотаріальна контора Чернігівської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай), що належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя останній набув право на земельну частку (пай) за рахунок земель колишнього КСП «Ім. Шевченка». Після смерті [PERSON] на ім`я останнього було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЧН №027559. Оскільки державний акт видано у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON] , він є недійсним. Після смерті [PERSON] спадщина останнього була прийнята його дружиною [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після свого чоловіка, на земельну ділянку, право власності на яку посвідчувалося вказаним вище державним актом, що був виданий після смерті чоловіка та є недійсним. [INFO] [PERSON] померла і її спадщина за заповітом була прийнята позивачкою. При цьому остання не може оформити право на земельну частку (пай), набуте [PERSON] за життя, яке у порядку спадкування перейшло до його дружини [PERSON] , а у подальшому було успадковане позивачкою, оскільки є державний акт на право приватної власності на землю, виданий після смерті [PERSON] та свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчувався перехід права власності на відповідну земельну ділянку у порядку спадкування до [PERSON] . Відповідно позивачка просить визнати зазначені вище державний акт та свідоцтво про право на спадщину за законом недійсними та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] та було після нього успадковане [PERSON] . У підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, при цьому представником позивачки подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій останній зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, при цьому подали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначили про визнання позову повністю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився і письмових пояснень по суті справи до суду не подав. Заяви та клопотання учасників справи Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. Процесуальні дії у справі У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей 200, 206 ЦПК України суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Як встановлено, [INFO] у с. Карабани Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 6-7). За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Ім. Шевченка», розташованих на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0232833, що підтверджується довідкою Відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 04 серпня 2020 року (а.с. 13). Вже після смерті [PERSON] на ім`я останнього, на підставі рішення Чайкинської сільської ради від 26 квітня 2000 року було видано держаний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №027559 від 28 квітня 2000 року, який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 3,32 гектара (а.с. 12-13). При цьому, відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Чайкинською сільською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області на ім`я [PERSON] , після смерті останньої, державного акту на право приватної власності на землю була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як з`ясовано, спадщина [PERSON] була прийнята його дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, згідно якого до [PERSON] у порядку спадкування перейшло право власності на земельну ділянку площею 3,32 гектари відповідно до державного акту від 28 квітня 2000 року, який був виданий після смерті [PERSON] (а.с. 11, 20). [INFO] [PERSON] померла в с. Чайкине Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, яке заповіла все своє майно [PERSON] , тобто позивачці (а.с. 9). Позивачка належним чином прийняла спадщину [PERSON] та є єдиним спадкоємцем останньої (а.с. 10, 14). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини, яку прийняла позивачка після [PERSON] , входять усі права та обов`язки, що були успадковані останньою після [PERSON] і не припинилися у зв`язку з його смертю, зокрема й набуте останнім за життя право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] , став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття в порядку спадкування права на земельну частку (пай), що підтверджується повідомлення Новгород-Сіверської районної державної нотаріальної контори (а.с. 14). Отже, наявність державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №027559 від 28 квітня 2000 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 2002 року, яким посвідчувався перехід до [PERSON] у спадщину після [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 3,32 гектари згідно вказаного державного акту створює для позивачки перешкоди в оформленні успадкованого права на земельну частку (пай), що була набута [PERSON] за життя. Статтею 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] серії ІV-ЧН №027559 від 28 квітня 2000 року, а також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24 жовтня 2002 року державним нотаріусом Новгород-Сіверської державної нотаріальної контори Смоляк О.В., зареєстроване в реєстрі №1496 в частині успадкування [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] земельної ділянки площею 3,32 гектари, розташованої на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало спадкодавцю на підставі вказаного вище державного акту. Отже, в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивачка набула в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Ім. Шевченка», розташованих на території Чайкинської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало [PERSON] , потім було успадковане після нього [PERSON] , а у подальшому перейшло у порядку спадкування за заповітом до позивачки, однак дане право не визнається у зв`язку з недійсністю документа, яким воно посвідчувалося, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і в цій частині. Таким чином, враховуючи обґрунтованість позовних вимог суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved