Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

20 квітня 2017 року [PERSON], діючий на підставі довіреності [PERSON], в її інтересах, звернувся до суду з позовом до Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на спадкове майно (а.с. 2-4). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП СОП «Світанок», розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало померлому [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 17.06.2002 року. Позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON] Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає. З своєю дружиною (матір'ю позивача) [PERSON] спадкодавець розлучився ще в 1994 році. Позивач спадщину після смерті батька прийняла належним чином, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) вона не має можливості через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на дане майно, в зв'язку з чим їй було надано нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Про втрату сертифікату на право на спадкову земельну частку (пай) позивачем було подано оголошення до газети «Вінниччина». За вказаних обставин представник позивача просить суд визнати за позивачем право в порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно. У судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в поданій заяві просив задовольнити позов, а представник відповідача - сільський голова Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Побережне, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2003 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП СОП «Світанок», розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належало померлому [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією 17.06.2002 року. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] як дочка спадкодавця, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 06.06.1987 року (а.с. 6) та ксерокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.04.2009 року, яким підтверджується зміна прізвища позивача після реєстрації шлюбу з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 7). Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується копією спадкової справи № 86/2004 року, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 38-39). Зі своєю дружиною [PERSON] спадкодавець розлучився ще в 1994 році, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.12.1994 року (а.с. 8). Позивач [PERSON] спадщину після смерті батька прийняла належним чином, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про її прийняття, що також вбачається з вищезгаданої копії спадкової справи. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі [PERSON] не має можливості через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на дане майно, в зв'язку з чим їй було надано нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 659/02-31 від 07.04.2017 року, що підтверджується ксерокопією вказаної постанови (а.с. 12). Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] було подано оголошення до газети «Вінниччина», яке надруковане в редакції від 07.04.2017 року, що підтверджується ксерокопією друкованого оголошення (а.с. 11). Факт належності спадкодавцю [PERSON] права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТОВ СОП «Світанок» розміром 2,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, відповідно до сертифікату серії [NUMBER], виданого Вінницькою районною державною адміністрацією по Побережненській сільській раді за № 412 від 17.06.2002 року, підтверджується ксерокопією листа Вінницького районного відділу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області за № 28-99.3-207/2-17 від 31.03.2017 року (а.с. 9) та ксерокопією довідки-виписки № 102 із списку членів КСП «Світанок», правонаступником якого є ТОВ СОП «Світанок», що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Світанок» Вінницького району Вінницької області, виданої виконавчим комітетом Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 05.04.2017 року (а.с. 10). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права, суд виходить з наступного: Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що предметом позову є спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), спадщина на яке відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року. Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР (в редакції 1963 року), застосовуванню підлягають норми цього Кодексу. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Встановлено, що позивач по справі [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги за законом та спадкоємців за заповітом немає. Частиною ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON]заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подала 06 лютого 2004 року, тобто без пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання такої заяви. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст. 392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Згідно роз'яснень, викладених у п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв'язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Встановлено, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно в нотаріальному порядку позивач не має можливості через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на дане майно, в зв'язку з чим їй було надано нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Факт належності спадкодавцю зазначеного в позові спадкового майна підтверджено дослідженими судом письмовими доказами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки іншої можливості оформити свої спадкові права у позивача немає, за нею необхідно визнати в порядку спадкування за законом право на спадкову земельну частку (пай). Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України і не порушує прав та інтересів третіх осіб. Крім того, за відсутності клопотання щодо розподілу судових витрат, суд вважає залишити їх за позивачем. Керуючи ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved