Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

20.02.2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою ,яку у подальшому уточнила 05.06.2014 року(а.с.69-71). В обґрунтування позову позивачка зазначала, що вона і [PERSON] , який помер 27.02.2012 року проживали разом однією сім'єю як чоловік і дружина \~без реєстрації шлюбу . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина ,до якої входить квартира [ADDRESS] \~, гараж по вул. Декабристів 8 у м. Артемівську та грошові кошти \~у ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Ощадбанк». Відповідач [PERSON]В.є племінником померлого [PERSON] і він своєчасно подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Позивачка вказала, що вона є спадкоємицею четвертої черги за законом згідно ст.1264 ЦК України. Відповідач подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], де і була відкрита спадкова справа. До 27.08.2012 року їй було необхідно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ,що відкрилася у звязку із смертю [PERSON] Вона пропустила 6-місячний строк для подання заяви в нотаріальну контору у звязку із тим ,що в судовому порядку їй довелось встановлювати факт проживання однією сім'єю з [PERSON] і вона звернулася до суду зх. позовом 04.04.2012 р. ,а 02.12.2013 р. судом було постановлене рішення про задоволення її позову та був встановлений факт проживання її однією сім'єю з [PERSON] з 2000 року по день його смерті . Крім цього 01.04.2014 р. вона подала до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини та надані документи для видачі свідоцтва про право на спадщину , яка залишилась після смерті [PERSON]А 27.02.2012 року . Постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 04.04.2014 р. їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину із посиланням на ту обставину , що вона не надала нотаріусу правовстановлюючі документи та витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно ,як це вимагає ст.216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачка вказала, що вказаний нотаріусом Порядок на момент винесення постанови був нечинним . До того ж нотаріус не витребував у неї правовстановлюючих документів та не визначив їй будь-який строк для надання цих документів і тому порушив закон. Позивачка просила суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса [PERSON] по винесенню постанови від 04.04.2014 р. про відмову їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру після смерті [PERSON] та відмінити вказану постанову, визнати причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини поважною та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини в 6 місяців з дня набрання чинності рішення суду. 03.07.2014 року відповідач подав до суду заперечення в яких вказав, що він заперечує проти позовних вимог . при цьому він звернув увагу суду на ту обставину , що позивачка могла скористатися своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 1269 ЦК України на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, якщо вона вважала себе спадкоємицею. Він звернувся до нотаріуса у встановлений законом строк і була відкрита спадкова справа. Відповідач вважає,що вказана позивачкою причина не є поважною, повязаною з непереборними істотними труднощами для подання заяви до нотаріальної контори у визначений законом строк. До того ж відповідач вказує ,що позивачка приховує той факт, що разом з вимогою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем понад пять років вона ставила вимогу щодо усунення відповідача від спадкування. Також відповідач вказує, що позивачка є спадкоємицею четвертої черги , а він є спадкоємцем другої черги за ч.3 ст.1266 ЦК України як племінник спадкодавця і тому питання про продовження строку для прийняття спадщини для позивачки не відповідає вимогам закону. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги за мотивами вказаними у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі ,підтримавши доводи письмових заперечень. Він додатково пояснив, що вважає, що дії нотаріуса повинні бути оскаржені в порядку КАС ,а не ЦК України. Відповідач приватний нотаріус [PERSON] позов не визнав, вказавши, що ним було отримана 09.08.2012 року поштою заява позивачки про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована за №10 , як вчасно подана (а.с.23) та просив суд слухати справу у його відсутності. Заслухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 219/1387/2015-ц , суд дійшов висновку що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. \~ Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. \~ Судом встановлено, що як підтверджено свідоцтвом про смерть [PERSON] помер 27 лютого 2012 року.( а.с.6). Як видно із довідки БТІ \~за померлим [PERSON] \~значаться зареєстрованими \~квартира [INFO] \~згідно свідоцтва про право на власність \~на житло виданого 09.08.2002 року та \~будинок 78 а по вул. Декабристів \~у м. Артемівську і гараж б/н \~згідно свідоцтва про право власності від 28.02.2002 року (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 (абз. 6) постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкуванняпередбачено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно наданої нотаріусом суду інформаційної довідки приватним нотаріусом [PERSON] за заявою спадкоємця [PERSON] - відповідача по справі \~відкрито спадкову справу № 1-2012 \~від 19.03.2012року. ( а.с.15). У судовому засіданні позивачка не заперечувала, що дійсно вона подавала через нотаріуса [PERSON] заяву про прийняття спадщини про що вказав приватний нотаріус [PERSON], що ним було отримана 09.08.2012 року поштою заява позивачки про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована за №10 , як вчасно подана (а.с.23). За таких обставин судом встановлено,що позивачка не пропустила строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, бо подала таку заяву і тому заявлені нею позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. \~Звертаючись до суду за захистом своїх прав позивачка [PERSON]також вказувала ,що вона просить суд визнати протиправними дії приватного нотаріуса [PERSON] по винесенню постанови від 04.04.2014 р. про відмову їй в видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру після смерті [PERSON] та відмінити вказану постанову. Суду надана постанова приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 квітня 2014 року , з якої вбачається, що він вивчив документи ,подані йому 01.04.2014 року громадянкою [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину ,яка залишилася після смерті 27.02.2012 року [PERSON] та вважає, що свідоцтво про право на спадщину не може бути видане ,оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів та Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно ,як того вимагає Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.(а.с.72). Стаття 49 ЗУ «Про нотаріат» передбачає , що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. У відповідності до ст.50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. \~\~ Судом \~перевірено \~чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися ці вимоги позивачки та \~заперечення відповідача , та якими доказами вони підтверджуються \~. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що позивачкою не надано суду будь-яких доказів на обґрунтування викладених неї позовних вимог і не доведено суду, які саме правовстановлюючі документи вона надавала нотаріусу і чи надавала вона їх взагалі. Судом двічі надавалася позивачці можливість для уточнення позовних вимог, але вона не побажала скористатися цим правом ,а суд не може обґрунтовувати своє рішення припущеннями. Сторони вважали надані ними докази достатніми. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed