Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

21.10.2014 року до Червонозаводського районного суд м. Харкова звернулась [PERSON] із позовними вимогами про визнання недійсним усного договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Пізніше [PERSON] неодноразово змінювала предмет та підставу позовних вимог та збільшувала їх розмір, останній раз 25.12.2015 року (т.2 а.с. 131-135), та просила суд переглянути частку у спільній власності на домоволодіння № 15 по вул. Аравійській в м. Харкові збільшивши свою частку до однієї цілої, визнати неукладеним усний договір дарування частини домоволодіння, укладений між [PERSON] та [PERSON] у серпні 1990 року, скасувати право власності на ? частину домоволодіння зареєстрованого за [PERSON], повернути позивачу безпідставне набуте майно відповідачем за усним договором дарування, визнати позивача єдиним власником домоволодіння № 15 по вул. Аравійській в м. Харкові, зобовязати співвідповідачів по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернутися до органів державної реєстрації із заявою про знищення майна та скасування державної реєстрації права власності їх часток у спірному домоволодінні, відшкодування грошових коштів у розмірі 24\~360,00 грн. за користування безпідставно набутим майном. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.05.1997 року власником домоволодіння по ? частині стали [PERSON], яка є матірю позивача та її сестра [PERSON] За рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.02.2005 року позивач стала власником ? частини домоволодіння після своєї матері, за співвідповідачем [PERSON] було визнано ? частину домоволодіння у звязку з тим, що суд визнав дійсним, укладений в усній формі у серпні 1990 року, договір дарування між [PERSON] та [PERSON] Крім того, за цим же рішенням суду визнано співвласниками спадкоємців [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На думку [PERSON] суд безпідставно виніс рішення в частині визнання дійсним усного договору дарування частини домоволодіння, тому таке рішення є незаконним і [PERSON] без достатніх правових підстав набув право власності на ? частину домоволодіння. Отже суд повинен скасувати право власності на ? частини домоволодіння за [PERSON], збільшити на цю частину домоволодіння частину позивача і повернути позивачу відповідно безпідставно набуте майно [PERSON] Крім того, позивач зазначив, що влітку 2000 року у домоволодінні сталася пожежа, якою була знищена частина домоволодіння, що належить співвідповідачам по справі, через це останні мають звернутися до органу державної реєстрації із заявою про знищення майно, повернути безпідставно придбане майно та відшкодувати грошові кошти у розмірі 24\~360,00 грн. за користування безпідставно набутою частиною домоволодіння. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без її участі. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачі та їх представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав їх необґрунтованості. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до листа відповіді за № 3434/0/22-15 від 13.11.2015 року Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради, згідно із матеріалами інвентаризаційної справи, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.. Аравійській, 15 у м. Харкові за реєстровано за [PERSON] на ? частини домоволодіння, за [PERSON] на 1/8 частину домоволодіння, за [PERSON] на ? частину домоволодіння, [PERSON] на 3/8 частину домоволодіння, на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.02.2005 року, справа № 2-5189 (т.2 а.с. 95-96). Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2005 року, що набрало законної сили, за [PERSON] було визнано право власності на ? частини домоволодіння в м. Харкові по вул. Аравійській, 15, в порядку спадкування за законом, за [PERSON] право власності на 1/8 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом, за [PERSON] право власності на ? частини домоволодіння в порядку спадкування за законом, за [PERSON] право власності на 1/8 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом, а також було визнано дійсним договір дарування, укладеного в серпні 1990 року, за яким [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину житлового будинку (т.1. а.с. 27-29). Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Частиною 1 статті 14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За таких обставин, враховуючи, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2005 року, яким позовні вимоги, в тому числі в частині визнання дійсним усного договору дарування ? частини домоволодіння, укладеного в серпні 1990 року між [PERSON] і [PERSON], є чинним, суд позбавлений можливості визнати чи встановити ту обставину, що такий договір є неукладеним. Судовим розглядом встановлено, що 19.06.2000 року за адресою: м. Харків, вул. Аравійська, 15 відбулася пожежа, яким було пошкоджено частину будинку, що підтверджується актом про пожежу від 20.06.2000 року (т.1 а.с. 98). У судовому засіданні допитаний у якості свідка [PERSON] показав, що дійсно у 2000 році у домоволодінні по вул. Аравійська, 15 відбулася пожежа та частина будинку була пошкоджена. Разом з тим, позивачем та його представником у судовому засіданні не доведено, ту обставину, що в результаті пожежі частина домоволодіння, що належить співвідповідачам була знищена. Частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підстав вищевикладеного,

Outcome: dismissed