Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

1 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з цією заявою, в якій просить встановити той факт, що трудова книжка колгоспника колгоспу ім.. ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району вінницької області, видана 15 травня 1971 року на імя [PERSON], належить її чоловіку [PERSON], який помер 10 грудня 1995 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області. Дана заява обґрунтована наступним. 10 грудня 1995 року помер чоловік заявника [PERSON]. Починаючи з 1956 року по 1995 рік чоловік заявника працював в колгоспі ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району вінницької області та був його членом, але при складанні державного акту на право колективної власності на землю він не був внесений у списки на колективну власність на землю і в подальшому йому не було виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства. На даний час заявнику стало відомо, що її покійний чоловік мав право на земельну частку (пай) як член колективного сільськогосподарського підприємства, який на момент виходу Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» був в живих і являвся членом колгоспу ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району Вінницької області. Той факт, що [PERSON] працював у колгоспі ім..ХХ Зїзду КПРС с.Марківка, який з часом реорганізований у СТОВ «[PERSON] колос», підтверджується довідкою зазначеного товариства про заробітну плату за період з 1956 року по 1995 рік. Заявник вказує, що в звязку з тим, що у трудовій книжці чоловіка по батькові його вказано помилково Стахович, а не Євстафійович, вона не може звернутися до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай). В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві, попросила заяву задовольнити. Зацікавлена особа-представник Марківської сільської ради в судове засідання не зявився, однак представник селищної ради подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, не заперечують проти задоволення заяви [PERSON] Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою заявника та підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] Стахович- одна і та ж особа, чоловік заявника [PERSON] Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка, розглянувши заяву зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які\~\~беруть\~\~участь у справі. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, імя, по батькові якої, що зазначене в документі- трудовій книжці колгоспника, не збігається з прізвищем, імям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про смерть. Метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права оформлення спадщини на земельну частку (пай). Судом встановлено, що 10 грудня 1995 року в с.Марківка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про одруження, [PERSON] є чоловіком [PERSON] (а.с.4). Як вбачається із копії трудової книжки, виданої 15 травня 1971 року колгоспом ім..ХХ Зїзду КПРС Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, дана книжка видана [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Згідно архівного витягу із протоколу № 2 загальних зборів членів колгоспу ім..ХХ-зїзду КПРС с.Марківка від 21 листопада 1992 року, вирішено реорганізувати колгосп ім..ХХ-зїзду КПРС с.Марківка в с/г підприємство «[PERSON] колос» с.Марківка (а.с.10). Згідно архівного витягу із протоколу № 1 загальних зборів КСП «[PERSON] колос» с.Марківка від 10 лютого 2000 року, обрано нову форму господарювання-сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «[PERSON] колос» с.Марківка (а.с.11). Згідно довідки СТОВ «[PERSON] колос» с.Марківка Томашпільського району Вінницької області № 162 від 14 липня 2008 року про заробітну плату, [PERSON] дійсно працював в даному товаристві з 1956 року по 1995 рік (а.с.8). Згідно довідки Марківської сільської ради № 96 від 22 лютого 2017 року, [PERSON] та [PERSON] Стахович-одна і та ж особа (а.с.9). Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, викладені у заяві твердження заявника [PERSON] щодо належності її чоловіку [PERSON] трудової книжки колгоспу ім.. ХХ Зїзду КПРС с.Марківка Томашпільського району Вінницької області, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, даний факт підтвердився довідками сільської ради, показами свідка. Даний факт має для заявника юридичне значення і впливає на оформлення спадщини, тому заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 215 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду повинно бути вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.7 ст. 235 ЦПК України, при ухваленні судом рішення (у справах, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення) судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved