overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

21.07.2014р. заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку(пай) розміром 8,71га, що розташована в КСП ім..Шевченко в с.Воздвиженка Красноармійського району Донецької області, що належав спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну ділянку(пай) серії ДН № 0242724. Заповіт батько на залишив. Спадкоємцями на майно після його смерті є він та його брат [PERSON] Він звернувся до нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, але йому було відмовлено, оскільки в його паспорті прізвище зазначено [PERSON], а в свідоцтві про смерть батька його прізвище зазначено [PERSON]. Враховуючи викладене він просить суд встановити факт родинних відносин між ним та покійним [PERSON], що помер [INFO], встановити, що вони є батьком та сином. Заявник [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій наполягав на задоволенні своїх вимог(а.с.18). Зацікавлена особа [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій визнав вимоги заявника та підтвердив що він є його рідним братом, а померлий [PERSON] - є їхнім батьком. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] в м.Димитров Донецької області помер [PERSON] у віці 52 рік, що підтверджується свідоцтвоми про смерть.(а.с.6). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - земельна ділянка(пай) розміром 8,71га, що розташована в КСП ім..Шевченко в с.Воздвиженка Красноармійського району Донецької області, що належав спадкодавцеві на підставі Сертифікату на право на земельну ділянку(пай) серії ДН № 0242724..(а.с.7-7-а). Постановою Державного нотаріуса Димитровської державної нотаріальної контори від 15.07.2014р. заявнику [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки в свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено [PERSON], а прізвище спадкоємця - [PERSON] .(а.с.8). Із заяви третьої особи [PERSON] вбачається, заявник [PERSON] є сином [PERSON](.а.с.19). Згідно свідоцтва про народження заявника [PERSON], [INFO]народжння, його батьком є (російською мовою [PERSON]), що помер [INFO](а.с.5). Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що заявник [PERSON] - є сином померлого [INFO] [PERSON] і в свідоцтві про смерть спадкодавця допущено описку, а тому вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є законними, обґрунтованими і їх слід задовольнити .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

21.07.2014 р. заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Оболонського р/с м. Києва від 09.12.2013 р. за нововиявленими обставинами. При цьому заявник заявив клопотання про поновлення йому строку позовної давності для подання даної заяви. Згідно ч. 1 ст. 73 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причини. Ст. 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність. тривалістю у 3 роки. Згідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. При цьому, як вбачається із матеріалів справи та заяви [PERSON] останній вважає, що так як він лише 24.12.20123 р. з'ясував, що 09.12.2013 р. було винесено рішення Оболонським р/с м. Києва, і так як він весь час оскаржував дане рішення і у лише липні 2014 р. справа повернулась до суду 1 інстанції, тому і пропустив строк позовної давності з поважних причин. У судове засідання жодна сторона не з'явилась. Суд, дослідивши матеріали справи та отримані документи вважає, що у клопотанні [PERSON] про поновлення строку звернення до суду за нововиявленими обставинами слід відмовити, оскільки представником заявника не надано жодних доказів пропущеного з поважних причин строку звернення до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON], який зареєстрований 05 жовтня 1991 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №119. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, під час спільного сумісного проживання між ними постійно виникали конфлікти та сварки у зв'язку з тим, що відповідач не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження один до одного, втрати почуття любові, взаємоповаги, тому вважає, що їх сім»я розпалася остаточно, наміру продовження подружнього життя з відповідачкою немає, примирення вважає неможливим та збереження шлюбу недоцільним, просить шлюб, укладений з відповідачкою [PERSON], розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву,в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про час і місце слухання справи судом повідомлялася своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ст.ст.74,76 ЦПК України, про що свідчить розписка в отриманні судової повістки, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05.10.1991 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №119, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.3). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану, тому позивач вимушений звернутися до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме належності йому свідоцтва про право власності на житло, виданого 16.02.1994 року виконкомом Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що у вищевказаному документі при написанні його прізвища помилково написано [PERSON] замість [PERSON]. Дана помилка є перешкодою у реалізації законних прав власності на нерухоме майно. В судове засідання заявник не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява про розгляд справи без особистої участі. Зацікавлені особи також не з'явились в судове зсідання, своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи сповіщались завчасно належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява є законною та обґрунтованою і підлягає задоволенню. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення [PERSON], [INFO]. В заяві він зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03.06.2011 року, від якого мають спільну дитину, 2013 року народження. Оскільки, заявник виховує [PERSON] і вважає її своєю донькою, між ними склались добрі стосунки, заявник бажає усиновити останню, змінивши її прізвище з «[PERSON]» на «[INFO]», по-батькові «[PERSON]» на «[INFO]», ім'я, дату та місце народження залишити попередніми, записавши його батьком дитини. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив її задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] та представник виконавчого комітету Миколаївської міської ради проти задоволення заявлених вимог не заперечували. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи [PERSON] та з'ясувавши думку представника виконавчого комітету Миколаївської міської ради, суд приходить до наступного. Так, оцінивши зібрані докази по справі в сукупності, суд приходить до переконання, що відповідно до вимог ст. ст. 207 - 212, 218, 219, 222 - 225, 229, 230, 231, 233 Сімейного кодексу України, заявник може бути усиновителем, що неповнолітня [PERSON], [INFO], може бути усиновленим, дитина згодна на усиновлення, а також, що це усиновлення в повній мірі відповідає найвищим інтересам вказаної дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Зазначені обставини підтверджуються: заявою від імені матері неповнолітньої [PERSON], яка дає згоду на усиновлення [PERSON], заявою [PERSON], засвідченою 16.06.2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О. про надання згоди на усиновлення його доньки [PERSON] - [PERSON]; довідкою про стан здоров'я усиновлювача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з батьком [PERSON], померлим [INFO] року, та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після батька [PERSON], померлого [INFO] року, як за спадкоємцем першої черги за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] року її батько [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири [ADDRESS] Заповіту немає. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця [PERSON] та діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON] Фактично [PERSON] спадщину прийняла, оскільки [PERSON] тяжко хворів та на час відкриття спадщини постійно проживав з позивачем. Відповідачі [PERSON] [PERSON] спадщину не прийняли. Звернувшись до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у видачі даного свідоцтва у зв'язку з тим, що був відсутній факт постійного проживання разом із спадкодавцем. У зв'язку з викладеним, позивач [PERSON] просить встановити факт її постійного проживання з батьком [PERSON], померлим [INFO] року., та визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] після батька [PERSON], померлого [INFO] року, як за спадкоємцем першої черги за законом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надали суду письмові заяви в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять суд розглядати справу за їх відсутності. Оскільки відповідачі позов визнали, тому відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Таким чином на підставі ст.ст.1222, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], мотивуя свої вимоги тим, що будучі законним власником частини вищезазначеного нерухомого майна він не може його зареєструвати та розпорядитися ним, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом, У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідача у судове засідання не з*явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу відповідно до положень ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.12.2007 року визначенні частки в квартирі [ADDRESS] за [PERSON] визначена 1/3 частка, за [PERSON] 2/3 частки. Крім того, за останньою визнано право власності на 2/3 частини квартирі [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 23.03.2013 року, [PERSON] передала у власність належну їй на праві власності 2/3 частки квартири [ADDRESS] відповідачу по справі - [PERSON]. Також судом встановлено, що відповідно до довідки КП ММБТІ право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON] не визначено. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що невідповідність в рішенні Заводського районного суду м.Миколаєва та встановлених обставин справ, перешкоджають [PERSON] розпорядитися своєю часткою квартири та отримати свідоцтво про право власності. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей: синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 750 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивачки визнав частково. Суду пояснила, що він в даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, тому не взмозі платити аліменти в сумі, яку просить позивачка. Просить суд постановити рішення, яким визначити аліменти в меншому розмірі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх вимог і заперечень, та, з'ясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі, який зареєстровано у виконкомі Гвіздської сільської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області 29.01.2002 року, актовий запис №3. З'ясовано також, що за час перебування в шлюбі у подружжя народилися спільні діти: сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про їх народження, копії яких є в матеріалах справи. На даний час неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складеним депутатом Гвіздської с/ради та довідкою с/ради від 17.07.2014 року за №1905, які долучені до матеріалів справи. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень відповідача він не заперечує щодо стягнення з нього аліментів, однак просить зменшити їхній розмір. Тому, з врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивачки та платника аліментів, який не має в даний час заробітків, ніде офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, однак зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, беручи до уваги вік дітей, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом у твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Також стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору в користь держави. На підставі ст.ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 09.09.2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейно - шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року, у зв'язку з втратою взаєморозуміння, спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що сім'я з відповідачем розпалась остаточно, і не може бути відновлена, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач [PERSON] на позові наполягає, та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON], [PERSON] проти позову не заперечував (а.с. 16,17 - заяви). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України). Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.09.2005 року в Довгинцівському відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 495 ( а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного проживання мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 6,7 - копії свідоцтв про народження). Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, не ведуть спільного побуту, тому шлюб суперечить їх інтересам і його слід розірвати. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, якщо суд встановив, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, він приймає рішення про його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач надала заяву про залишення їй прізвища - [PERSON], суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вона вказала, що 14.01.2012 року вступила в шлюб з відповідачем, який було зареєстровано виконавчим комітетом Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу дітей не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинено у 2012 році. Позивачка просить розірвати шлюб. У судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні позову, про що надала відповідну заяву. Відповідач на розірвання шлюбу згоден, у заяві просив розглянути справу за його відсутності. За таких обставин, суд розглядає справу згідно ч.2 ст.197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони уклали шлюб 14.01.2012 року, який було зареєстровано виконкомом Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.01.2012 року. (а.с.6) Шлюбні відносини припинено. Судом встановлено, що припинення шлюбних відносин сталося за причин відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги. Сторони не підтримують шлюбних відносин. Наданий судом строк для примирення позитивних наслідків не мав. Ст.112 СК України передбачає, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Причини припинення шлюбу, на які вказала позивачка, визнаються такими, що є підставою для розірвання шлюбу. За таких обставин, подальше збереження сім'ї сторін є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Спору про поділ майна не має. Тому, позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

21.07.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на користь неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00грн., але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно, починаючи з 21.07.2014 року і до його повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, але рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.10.2013 року, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилася дитина син, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. У теперішній час неповнолітня дитина проживає з позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання своєї дитини і добровільно не надає матеріальної допомоги. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані отримувати дитину до його повноліття. Також на підставі ст.88ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved