Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

19 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути із Перечинської районної КС «Тур'я» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в період з травня 2012 рок по грудень 2016 року в розмірі 128 367,20 грн. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 4 травня 2012 року наказом №1-к/2012 від 04.05.2012 року приступила до роботи на посаді головного бухгалтера Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я». 09.02.2012 року Ужгородським МВ ДВС винесено постанову про арешт і блокування коштів спілки, які перебувають у касі. Саме через ці обставини не було можливим виплачувати заробітну плату. Згідно з довідкою спілки про нараховану, але не виплачену заробітну плату за вих.№305 від 19.06.2018 року - заборгованість з виплати заробітної плати за період з травня 2012 року по грудень 2015 року складає 128 367,20 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Качко В.С. в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі наказу 1-К/2012 [PERSON] з 04 травня 2012 року призначена на посаду головного бухгалтера Перечиської районної кредитної спілки «Тур'я». Таким чином, між сторонами склалися трудові відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Конституцією України в статті 43 гарантоване право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Як вбачається з довідки вих.№305 від 19 червня 2018 року за підписом голови правління Перечинської районної кредитної спілки «Тур'я» Качко В.С., з травня 2012року по грудень 2016 року [PERSON] була нарахована заробітна плата у сумі 128 367,20 грн., але позивач вказану суму не отримав. Статтею 233КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Наведені докази у порядку, передбаченому ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростовані, а у суду відповідно до ст. ст.77,78,79 ЦПК України відсутні підстави вважати їх неналежними, не допустимими та не достовірним доказами та у своїй сукупності відповідно до ст. 80 ЦПК України вони вказують на наявність заборгованості перед позивачем із заробітної плати. Таким чином, враховуючи наведене, а також те відповідач позов визнав, що в силу ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного, ст. 115 КЗпП України та

Outcome: approved