Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

21.02.2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А.звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» є власником нежитлового приміщення загальною площею 107,2 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 15.04.2014 року, ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримано лист №849 від [PERSON] із проханням надати дозвіл на розробку проектної документації для будівництва входу в підвальне приміщення. За результатами даного запиту на розробку проектної документації ПАТ «ВІЕйБІ Банк» було надано відповідь листом №24/1-6881 від 10 червня 2014 року, що Банк не заперечує проти розробки проектної документації за умови залучення фахової ліцензованої організації та подальшого узгодження проектного рішення з Банком. 27.07.2016 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» (орендар) та ПАТ «ВіЕйБі Банк» (орендодавець) укладено договір оренди нежитлового приміщення №б/н, згідно якого передано в оренду нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] 05.09.2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк», зі змісту отриманої претензії №522/4/2016 АБ «Украгазбанк», стало відомо про факт порушення гр.[PERSON], права власності позивача, що полягає у самовільному монтажу вуличного навісу на фасаді переданого в оренду нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 07.09.2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» направлено повідомлення №22/3-43694 до Миргородської міської ради про факт можливих порушень, допущених відповідачем стосовно власності позивача. У відповідь на який Миргородська міська рада повідомила, що перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності виконує Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Водночас, було направлено лист вих. №22/3-49140 віл 05.10.2016 року до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. Зі змісту наданої відповіді №1016-1.12/2151 від 11.10.2016 року, вбачається, що ч.3 ст.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що рішення з питань планування та забудови територій приймається сільськими, селищними, міськими радами та її виконавчими органами, районними, обласними радами. Відповідачем [PERSON] здійснюється реконструкція підвального приміщення, у тому числі прилеглої території, а саме: зовнішньої стіни приміщення, що належить позивачу. Порушення права власності полягає у самовільному проведенні [PERSON] будівельних робіт шляхом встановлення металевого каркасу та спорудження навісу над входом у підвальне приміщення, що спричинило до обмеження доступу світла в належне позивачеві нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Протиправні дії відповідача потягли за собою розірвання договору оренди приміщення між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ПАТ АБ «Укргазбанк». На підставі викладеного позивач просив суд: зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом демонтажу навісу та відновлення попереднього стану фасаду будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Зі змісту направленого відповідачем [PERSON] на адресу суду заперечення на позов вбачається, що він повністю заперечує проти заявлених позовних вимог та зазначає, що є власником нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій добудовано спірний вхід до них, що підтверджується, відповідними правовстановлюючими документами, долученими до відзиву. 15.04.2014р. [PERSON] звернувся до ПАТ «ВіЕйБі Банк» по питанню отри\-мання дозволу на розробку проектної документації для будівництва входу до підвального приміщення. 10.06.2014 р. банком задоволено вищезгадану заяву. Посилання позивача, як на підставу задоволення його позову на «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету з пи\-тань ЖКГ №76 від 17.05.2005р., рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 р. №14-рп/2011, ст. 382 ЦК України та ч.3 ст.42 ЗК України - є безпідставним, оскільки будинок [ADDRESS] не відносився до житлового фонду міста, не мав і не має житлових приміщень. Твердження позивача про здійснення відповідачем самочинного будів\-ництва та нібито порушення ч.17 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 22 Закону України «Про основи містобудування», ст.376 ЦК України, ст.ст.91, 103 ЗК України, (тобто, здійснення будівель\-них робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівель\-них робіт або його перереєстрації, здійснення не зазначених у дозволі бу\-дівельних робіт) спростовується декларацією про початок будівельних робіт «Реконструкція частини підвального приміщення та нежитлового підвального приміщення під кафе з влаштуванням засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими можливостями за адресою: [ADDRESS].» за номером ПТ 083153522756 зареєстрованою 18.12.2015р.. Вважає, що при проведенні реконструкції нежитлового приміщення ним не допущено порушення Закону Укра\-їни «Про будівельні норми», Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про основи містобудування». Зважаючи, на вищевикладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. При судовому розгляді справи представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» - Лятіфов В.Б, що діє на підставі довіреності позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просив його задовольнити, як законний і обґрунтований. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк», вважав що ним не порушувалися вимоги будівельних правил, норм і стандартів під час реконструкції нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS]. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с.68 т.1) просив відмовити у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк», за недоведеністю позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON], заперечував проти задоволення позову, зазначив, що, будівництво та реконструкція нежитлового приміщення проводилася [PERSON] у відповідності з будівельними нормами та стандартами, позивачем не доведено, що монтаж навісу на фасаді будинку призвів до погіршення освітленості, належного позивачеві приміщення. Представники третьої особи - Миргородської міської ради: Синельник Н.А. та Семаєва І.М., повноваження яких підтверджуються відповідними дорученнями, пояснили що, за заявою [PERSON] виконавчим комітетом Миргородської міської ради 10.06.2015 року за № 450 було прийнято рішення «Про надання дозволу на реконструкцію частини підвального приміщення та нежитлового підвального приміщення під кафе з влаштуванням засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями». Виконавчий комітет Миргородської міської ради не має повноважень, щодо здійснення контролю за дотриманням містобудівного законодавства. Відповідно до абз.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 671 від 19.08.2015року, такі функції виконує центральний орган виконавчої влади, а саме: департамент Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області. Наголосили, що будівля за адресою: [ADDRESS] не є житловим будинком. При розгляді справи судом покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направив. Установа належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 18 січня 2008 року, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (сучасна назва Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк») є власником приміщення відділення банку площею 107,2 м2, яке знаходиться в [ADDRESS] (а.с.5 т.1). Відповідач [PERSON] є власником нежитлового підвального приміщення, загальною площею 63,5 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення від 17.05.2007 року (а.с.154-155 т.1), а також частини підвального приміщення за вищезазначеною адресою, загальною площею 68,1 м2, яке є складовою частиною основної двоповерхової будівлі громадського призначення, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.02.2013 року (а.с.151-152 т.1). Згідно договору купівлі-продажу від 08.07.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] яка розташована за адресою: [ADDRESS], загальною площею 0,0037 га. (а.с.160-163 т.1). 15.04.2014 року відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з проханням надати дозвіл на розробку проектної документації для будівництва входу в підвальне приміщення, яке належить йому і знаходиться за адресою: [ADDRESS], додавши до нього схематичне розташування проектуємого входу в дане підвальне приміщення (а.с.11 т.1). У відповідь на вищезазначене звернення позивач направив [PERSON] лист за вих.№24/1-6881 від 10.06.2014 року, зі змісту якого вбачається, що Банк не заперечує проти розробки проектної документації при умові залучення відповідачем фахової ліцензованої організації та подальшого узгодження проектного рішення з Банком (а.с.13 т.1). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області №450 від 10.06.2015 року [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію частини підвального приміщення та нежитлового підвального приміщення під кафе з влаштуванням засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними властивостями за адресою: [ADDRESS] (а.с.120 т.1). 18.12.2015 року замовник реконструкції [PERSON] зареєстрував в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області Декларацію про початок будівельних робіт «Реконструкція частини підвального приміщення та нежитлового підвального приміщення під кафе з влаштуванням засобів безперешкодного доступу людей з обмеженими можливостями за адресою: [ADDRESS].» за номером ПТ 083153522756 (а.с.168-171 т.1). Згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, складеного 10.10.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, на вищезазначеному об'єкті будівництва не виявлено порушень [PERSON] вимог нормативно-правових актів, будівельних норм державних стандартів і правил, проектних рішень, окрім порушення ч.6 ст.14 Закону України «Про архітектурну діяльність», оскільки архітектурне рішення об'єкту не погоджено головним архітектором м.Миргород (а.с.173-176 т.1). Дане порушення [PERSON] було усунуто, що підтверджується копією аркуша №8 робочого проекту 15/04-15 АБ з погодженням начальника відділу архітектури та містобудування Миргородської міської ради (а.с.176-177 т.1). 21.07.2016 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення б/н про передачу в тимчасове користування нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS], загальною площею 107,2 м2 для використання у господарській діяльності (а.с.14-17 т.1). 05.09.2016 року за вих.№522/4/2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» направив на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» претензію щодо виконання зобов'язань по договору оренди нежитлового приміщення №б/н від 27.07.2016 року (а.с.18-21 т.1), посилаючись на ту обставину, що у вересні 2016 року на фасаді орендованого банком приміщення [PERSON] розпочато монтаж вуличного навісу, що призвело до неможливості використання приміщення за призначенням. Дана обставина послугувала підставою для дострокового розірвання договору оренди (а.с.22 т.1). Ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як вбачається зі змісту ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ч.ч.1, 2 ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.31 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011, проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником. З метою встановлення дотримання вимог законодавчих та нормативних документів в галузі будівництва а також будівельних правил норм і стандартів під час спірної реконструкції, ухвалою суду від 03.10.2017 року було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського наукового-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса (а.с.248-250 т.1). Згідно висновку №401 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №541/360/17 від 22.05.2018 року, при реконструкції нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS], [PERSON], на стадіях отримання дозвільних документів, проектуванні та початку будівництва, вимоги законодавчих та нормативних документів в галузі будівництва, дотримано. Державними будівельними нормами, вимоги по тривалості інсоляції та природної освітленості приміщень, що є у власності ПАТ «ВіЕйБі Банк», розташованих зі сторони вхідної групи до приміщень, що належать [PERSON] в будинку [ADDRESS], не передбачено і не порушуються. За п.61 ДСТУ-Н Б В.2.2-27/2010 «Настанови з розрахунку інсоляції об'єктів цивільного призначення», розрахунок тривалості інсоляції виконується для приміщень, у яких вона нормується відповідно до СанПиН 2605. Санітарними нормами та правилами забезпечення інсоляції житлових та громадських будівель територій житлового призначення (СанПиН 2605) вимоги стосовно тривалості інсоляції приміщень громадських будівель, які відносяться до банківських установ, не передбачено Відповідно до ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди. Основні положення» та ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення», зокрема в додатку К до ДБН В.2.5-28-2006 (таблиця К1) нормовані показники природного освітлення для кулуарів (фойє), а також для побутових кімнат та котелень банківських установ не значаться. Тобто, вимоги до природного освітлення для такого типу приміщень, до яких відносяться приміщення, що розташовані зі сторони вхідної групи до приміщень, що належать [PERSON] в будинку [ADDRESS], будівельними нормами не пред'являються. Судом не встановлено об'єктивних доказів порушення відповідачем [PERSON] прав позивача, оскільки позивачем не надано відповідних доказів, що дії відповідача, під час спірної реконструкції вплинули на тривалість інсоляції та природної освітленості приміщень, що є у власності ПАТ «ВіЕйБі банк». Крім того, позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» не сплатив вартість судової експертизи з поставлених ним питань, отже, суд при вирішенні спору виходить з наявних у матеріалах справи доказів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» непідлягають до задоволення, оскільки при реконструкції нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] [PERSON], на стадіях отримання дозвільних документів, проектуванні та початку будівництва, дотримано вимоги законодавчих та нормативних документів в галузі будівництва. Державними будівельними нормами, вимоги до тривалості інсоляції та природної освітленості приміщень, що є у власності ПАТ «ВіЕйБі банк», розташованих зі сторони вхідної групи до приміщень, що належить [PERSON] в будинку [ADDRESS], не передбачено і не порушено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2017 року, за заявою позивача застосовано заходи забезпечення позову у вигляді зобов'язання відповідача [PERSON] утриматися від будь-яких дій, щодо здійснення реконструкції фасаду будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.9, 10 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином, заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.09.2017 року, підлягають скасуванню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed