Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

21.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №21 у буд. 11 а по вул. Князя Чорного у м. Чернігові та зняти його з реєстраційного обліку; судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позову вказує, що позивач є власником квартири № 21 у буд. 11 а по вул. Князя Чорного в м. Чернігові. Зазначає, що відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте більше одного року не проживає у ній, не сплачує комунальні платежі, особистих речей у вказаній квартирі не має, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, зазначених в позовній заяві. (а.с. 2-3) Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, вказали, що ця квартира є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбана у період зареєстрованого шлюбу. Відповідач додав, що у вказаному житлі ніхто не проживає, так як в ньому зараз проводяться ремонтні роботи за його рахунок, долучивши до справи письмові пояснення. (а.с. 42-43) Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступник підстав. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що 27.02.2013 року між ПАТ «Будівельна компанія «Домобудівник» та позивачкою [PERSON] був укладений договір купівля продажу майна, а саме: спірної житлової квартири [ADDRESS] А в м. Чернігові. (а.с. 9-12) При цьому, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.04.2014 року. (а.с. 51) Враховуючи викладене та беручи до уваги відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів наявності у позивача права особистої власності на спірне житло, суд приходить до висновку про наявність у відповідача права спільної сумісної власності на вищезгадане нерухоме майно на підставі ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, тобто в силу закону. В силу ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За таких обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач, станом на час розгляду справи, є співвласником спірного житла, а тому не може бути позбавлений права його користуванням на підставі ст. 405 ЦК України, яке є складовою частиною права власності, що охороняється та гарантується законами та діючим законодавством. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Outcome: dismissed