Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

20.02.2021 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання двох дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON] , в розмірі 1/2 частки заробітку до повноліття дітей та на своє утримання у розмірі 1/6 частки заробітку до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Позов обґрунтований такими обставинами. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, з березня 2020 р. вони проживають окремо, до суду поданий позов про розірвання шлюбу. Діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, відповідач добровільно на постійній основі матеріальну допомогу на утримання дітей та їх матері не надає. Позивачу не вистачає коштів на утримання дітей та на своє забезпечення, оскільки вона не працює, а доглядає за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач працездатний, інших дітей на утриманні не має, а тому він у змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Ухвалою від 18.05.2021 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 25.07.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-13). Спільне життя сторін не склалося, з березня 2020 р. вони проживають окремо, діти залишилась з матір`ю, яка несе усі витрати на їх утримання, а саме: харчування, лікування, одяг тощо. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 СК України). З позовної заяви вбачається, що сторони не домовились про добровільну участь батька в утриманні дітей, а відтак даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Згідно з положеннями частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За положеннями частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже за змістом вказаних положень сімейного законодавства позивач [PERSON] як мати, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини - відповідача [PERSON] , до досягнення дитиною трьох років незалежно від будь-яких обставин, в тому числі і свого матеріального становища. Єдиною умовою, яка враховується при вирішенні цього спору, є спроможність батька дитини надавати таке утримання. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. З пояснень позивача вбачається, що відповідач є цілком здоровою працездатною людиною та у нього немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких він повинен утримувати. Ці обставини відповідачем не спростовані, водночас доказів на підтвердження розміру його доходів суду не надано, також позивачем не наведено належних обґрунтувань необхідності сплати аліментів на утримання дітей у заявленому розмірі. Оскільки внаслідок задоволення позову в повному обсязі в розпорядженні відповідача залишиться лише 1/3 частина його доходу, що може поставити його у занадто скрутне матеріальне становище, перешкоджатиме сплаті заборгованості за аліментами, яка накопичилась за час перебування справи в провадженні суду та позбавить його можливості брати участь у додаткових витратах на дітей, якщо такі будуть, при вирішенні даної справи суд керується законодавчим приписом щодо необхідності та достатності розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитиниі такими загальними засадами цивільного законодавства як розумність та справедливість. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими та доведеними вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача та надання утримання позивачу у розмірі 1/6 частки. На підставі статті 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial