Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якому вказала, що 20 січня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №11 по вулиці Чкалова в селі Соловйове Ясинуватьського району Донецької області, який належав померлому на підставі договору купівлі продажу, укладеному 01 березня 1994 року. Окрім неї спадкоємцями померлого є його діти - [PERSON], [PERSON], які відмовилися від своїх часток у спадщини на користь позивача [PERSON] Позивач звернулася у встановлений законом строк до пятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 27 липня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстровано у встановленому статтею 182 ЦК України порядку. Позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на нерухоме майно - будинок №11 по вул. Чкалова в с. Соловйове Ясинуватського району Донецької області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги вони визнають в повному обсязі, оскільки відмовилися від своїх часток у спадщині на користь [PERSON] Просять справу розглянути буз їх участі. Представник третьої особи - пятої Київської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке. [PERSON] та [PERSON] 15 квітня 1978 року уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-НО №488660 від 15 квітня 1978 року (а.с.58). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БК №325336 від 27 січня 2015 року [PERSON] помер 27 січня 2015 року (а.с.59). Йому на момент смерті на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 01 березня 1994 року, зареєстрованому в реєстрі за №345, належало нерухоме майно у вигляді будинку №11 по вул. Чкалова в с. Соловйове Ясинуватського району Донецької області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина та діти. У встановлений законом строк дружина померлого [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а його діти [PERSON], [PERSON] - з заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с.35, 40). Постановою нотаріуса пятої Київської державної нотаріальної контори від 27 липня 2015 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано у встановленому законом порядку відповідно до ст. 182 ЦК України. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із наданих доказів суд встановив, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як його дружина. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] виконала всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Решта спадкоємців відмовилися від прийняття спадщини на її користь у встановлений законом строк і порядок. Але позивач позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать. На думку суду, договір купівлі-продажу будинку №11 по вул. Чкалова в с. Соловйове Ясинуватського району Донецької області, який посвідчений нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 01 березня 1994 року і зареєстрований в реєстрі за №345, підтверджує право власності померлого [PERSON] на вказаний будинок. Відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час укладення вищевказаного договору, «договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів». Тобто, недодержання вимоги про реєстрацію договору купівлі-продажу у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів не тягло наслідком визнання його недійсним. Оскільки договір посвідчений нотаріусом, він є дійсним і підтверджує право власності на нерухоме майно померлого [PERSON] Тому суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Outcome: approved