Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом з вимогами: про стягнення з відповідача нарахованої але невиплаченої заробітної плати в розмірі 9035,41 грн, стягнення компенсації в розмірі 25488,74 грн з врахуванням Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», стягнення середнього заробітку за невчасний розрахунок при звільненні на день фактичного розрахунку та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. В обґрунтування позову приведені доводи, що відповідач 08.06.2015 року звільнив його з посади головного фахівця обласного управління «Чернігівекоресурси» за скороченням штату (ст.40 п.1 КЗпП України), але в день звільнення не провів повний розрахунок. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не прибув без поважних причин. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з 08.06.2015 року звільнив позивача з посади головного фахівця обласного управління «Чернігівекоресурси» за скороченням штату (ст.40 п.1 КЗпП України), але в день звільнення не провів з ним повний розрахунок, не виплативши заборгованість із заробітної плати розмірі 9035,41 грн за період квітень-червень 2015 року. У відповідності до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст.237-1- КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач повинен також нести відповідальність за заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виникла внаслідок несвоєчасного розрахунку при звільненні з роботи. Враховуючи характер та тривалість моральних страждань понесених позивачем невиплатою заборгованості з заробітної плати тривалістю шість місяців , беручи до уваги, що позивач вчиняв додаткові зусилля для організації свого життя розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд визначає в 1000 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути не виплачені з вини відповідача належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, в розмірі 9035,41 грн та моральну шкоду в розмірі 1000 грн, а всього 10035 грн. 41 коп, із зобовязанням відповідача компенсувати позивачу втрату частину доходів з врахуванням Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» з 09.06.2015 року по 21.12.2015 року, а також із зобовязанням відповідача сплатити позивачу середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з 09.06.2015 року по 21.12.2015 року, оскільки позивачем не надані докази про розмір фактично отриманих грошових коштів з Чернігівського міського центру зайнятості, що унеможливлює суд здійснити правильні розрахунки. Встановлені судом обставини є підставами для часткового задоволення позову. Судові витрати по справі (за кожну із задоволених вимог) необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial