Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

20 квітня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та позбавлення права користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 грудня 2002 року. 07 вересня 2011 року вона зареєструвала у своєму будинку відповідачів, однак до будинку вони не всилялись з моменту реєстрації. По теперішній час відповідачі у будинку не мешкають, їх майна у будинку немає. Факт їх не проживання підтверджується письмовими доказами. Позивачка зверталась до відповідачів з проханням виписатись з будинку, однак вони відмовляються приїхати та знятись з реєстрації. Із-за чого позивачка не може вільно розпорядитись своїм майном, не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, просить усунути перешкоди у здійснені права користування житловим приміщення та визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] у відкритому судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просить суд усунути перешкоди у здійсненні її права власності відносно будинку [ADDRESS], позбавивши [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням у даному будинку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились, надали суду письмову заву з проханням розглянути справу за їх відсутністю, проти позову не заперечують, просять задовольнити у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно договору дарування, укладеному 19 грудня 2002 року між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] - з іншого, який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Никоненко Т.В., реєстровий № 6273, [PERSON] подарував [PERSON], а остання прийняла у власність будинок [ADDRESS]. Як вбачається з Домової книги для реєстрації громадян, які мешкають у будинку [ADDRESS], за вказаною адресою дійсно зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Однак, згідно Акту №119, виданого 19 квітня 2015 року головою КСН «Троїцький», відповідачі [PERSON], [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживають з моменту реєстрації до теперішнього часу. Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сім'ї. Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка зазначає, що наявність реєстрації відповідачів у будинку, перешкоджає їй користуватись жилим приміщенням, розпоряджатись ним. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], залишаючись зареєстрованими у спірному будинку, перешкоджають позивачці вільно володіти та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у зв'язку з доведеністю обставин щодо втрати [PERSON], [PERSON] права користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS], позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 391, ст. 405 ЦК України, ст. 150 Житлового Кодексу, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»

Outcome: approved