Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

21 квітня 2016 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду із позовом до [PERSON] та просив розірвати шлюб, укладений між ними. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 26 вересня 2015 року вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 753. З грудня 2015 року, сім'я фактично розпалася, разом сторони не проживають, спільного господарства не ведуть. Кожен проживає разом зі своїми батьками. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач переконаний, що відновити сімейні стосунки із відповідачкою та зберегти родину є неможливим, оскільки між сторонами відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Позивач втратив любов і повагу до відповідачки та не бажає проживати разом із нею однією родиною. Перебування із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. У зв'язку із викладеним, просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась, засобами електронної пошти надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, проти примирення заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 753, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії: [NUMBER] (а.с. 2). З грудня 2015 року, сім'я фактично розпалася, разом сторони не проживають, спільного господарства не ведуть. Кожен проживає разом зі своїми батьками. Відновлення сімейних стосунків та збереження родини є неможливим, оскільки між сторонами відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Позивач втратив любов і повагу до відповідачки та не бажає проживати разом із нею однією родиною. Перебування із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між сторонами на сьогодні не існує. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Наміру на примирення сторони не мають. Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. У зв'язку із цим, судом відповідно ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Так, відповідачкою [PERSON] на адресу суду було надано заяву, зі змісту якої видно, що остання, позов [PERSON] визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у зв'язку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивача. Відповідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, оскільки встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін. Відповідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відповідачка після розірвання шлюбу просить залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Крім того, оскільки суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити у повному обсязі, то відповідно судові витрати у виді судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного

Outcome: approved