Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

20.01.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 24.11.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 608, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність нім ними взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, що призвело до втрати почуття взаємної любові та поваги. Відновлення сімейних стосунків і збереження шлюбу, на думку позивача, неможливе. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.11.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 608 (а.с. 4). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Спір щодо поділу майна, що є спільною власністю подружжя, буде вирішуватися сторонами окремо. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням позивача не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved