Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

20.11.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» про встановлення права безоплатного безстрокового земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки площею 0,0398 га із загальної площі земельної ділянки 3,3019 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, 1-ж, кадастровий номер 6522384300:02:046:0002, яка перебуває у володіння та користуванні відповідача, з метою забезпечення безперешкодного проїзду транспортних засобів по наявному шляху до нежитлової будівлі бару «Тандем» та земельної ділянки, розташованих в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003 та які належать йому на праві власності, посилаючись на те, що він є власником суміжної по відношенню до земельної ділянки, яку використовує відповідач, земельної ділянки площею 0,0387 га та власником нежитлової будівлі бару «Тандем», в якому здійснює господарську діяльність у сфері громадського харчування та дозвілля, являючись субєктом такої діяльності фізичною особою. Відповідач з 07.11.2012 є орендарем земельної ділянки площею 3,3019 га, яка включає в себе проїзд загального користування площею 0,0398 га, яким він постійно користувався для проїзду до належного йому нерухомого майна. Після оформлення права оренди відповідач чинить йому перешкоди у користуванні проїздом, а проїхати з іншого місця до належної йому ділянки та будівлі можливості не має. З метою врегулювання суперечок щодо проїзду він направив відповідачу 13.11.2015 пропозицію (оферту) щодо укладення договору про встановлення земельного сервітуту, відповіді на яку не отримав, що спонукало його звернутися до суду з даним позовом. З посиланням на ст.ст. 98-101 ЗК України, 321 ЦК України просив суд задовольнити позов. 05.03.2017 представник позивача [PERSON] після отримання висновку судової земельно-технічної експертизи уточнив позовні вимоги, вказавши на належність земельної ділянки, на яку позивач просив встановити право сервітуту для проїзду транспортних засобів [PERSON] сільській раді Голопристанського району Херсонської області, у звязку з чим 06.04.2017 ухвалою суду остання була залучена до розгляду даної справи в якості співвідповідача. 21.03.2017 за заявою позивача та його представника [PERSON] суд замінив в порядку процесуального правонаступництва позивача [PERSON] на [PERSON] у звязку з укладанням договорів дарування 11.03.2016 земельної ділянки та нежитлової будівлі бару «Тандем», внаслідок чого власником останніх став [PERSON] 06.04.2017 ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області, [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, реєстраційний номер 1АА-002360-010772100435 від 04.10.2007, площею 0,0387 га, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, без номеру, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка належить на праві власності [PERSON], посилаючись на те, що на підставі оспорюваного державного акту вказана земельна ділянка належала [PERSON] і державний акт є незаконним, оскільки Класифікатор цільового використання земель не містить такого виду цільового призначення як «для розміщення бару», який зазначений в оспорюваному акті, крім того вказана земельна ділянка у відповідності до ст. ст. 19, 20, 21, 59, 60 ЗК України, ст. ст. 3, 4, 88 ВК України належить до земель водного фонду та входить до двокілометрової зони прибережної захисної смуги, яка встановлюється у вздовж урізу води моря, які можуть передаватися громадянам не у власність а лише на умовах оренди та які можуть використовуватися виключно для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних та туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, натомість розміщення закладів громадського харчування та обєктів торгівлі в прибережних захисних смугах чинним законодавством України не передбачене. Крім того, розміщення закладів громадського харчування та обєктів торгівлі впритул до Міжнародного дитячого центру суперечить санітарним нормам, а саме п. 3.2. ДСанПіН 5.5.5.23-99 «Улаштування, утримання і організація режиму діяльності дитячих оздоровчих закладів», оскільки такий заклад розташований на відстані менше ніж 100 м до оздоровчого дитячого закладу, яким володіє позивач. З посиланням на ст. ст. 19, 20, 21, 59, 60 ЗК України, ст. ст. 3, 4, 88 ВК України, ст. 391 ЦК України просив задовольнити позов. 20.04.2017 ухвалою суду зазначені вище позови [PERSON] та ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» обєднані в одне провадження. 03.07.2017 ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» збільшило позовні вимоги, предявивши вимоги також і до [PERSON], просило визнати недійсним рішення [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області, яке стало підставою для видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю бару «Тандем» від 03.04.2003, виданого на імя [PERSON], договори дарування земельної ділянки та нежитлової будівлі бару «Тандем», укладених 11.03.2016 між [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [PERSON] у 2003 році отримав свідоцтво про право власності на нежитлову будівлі і лише у 2007 році оформив право власності на земельну ділянку, на якій збудував бар «Тандем», тобто на момент будівництва земельна ділянка [PERSON] не виділялася, а тому будівництво бару є незаконним, а також бар «Тандем» збудований у прибережній захисній смузі, чим порушується чинне законодавство України. У судовому засіданні представник позивача ([PERSON] С.) [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові (з урахуванням змін). Проти позову ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» заперечував з підстав пропуску останньою строку позовної давності, оскільки ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» ще у 2013 році було достеменно відомо про належність [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,0387 га, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, без номеру та нежитлової будівлі бару «Тандем», розташованої на цій земельній ділянці, натомість з позовом ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» про визнання недійсним державного акту на право власності зазначеною земельною ділянкою ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» звернулася лише 06.04.2017, тобто з пропуском трирічного терміну позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у позові. Представник позивача (ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс») [PERSON] у судовому засіданні позов ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» підтримав, наполягав на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові (з урахуванням змін та доповнень). Проти позову [PERSON] заперечував, оскільки [PERSON] незаконно набув у власність земельну ділянку та нежитлову будівлю бару у прибережній захисній смузі, а потім незаконним власником цих обєктів за договорами дарування став [PERSON], який крім того не звертався до ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» з пропозицією щодо укладення договору земельного сервітуту, а тому не має права земельного сервітуту. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» заперечував, пояснив, що з 1998 року володів земельною ділянкою площею 0,0387 га, розташованою в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, без номеру, на якій з дозволу [PERSON] сільської ради збудував нежитлову будівлю бару «Тандем», після чого у встановленому законом порядку у 2003 році набув на неї право власності, а у 2007 році шляхом придбання за договором купівлі-продажу набув право власності на вказану земельну ділянку, отримавши відповідний державний акт про це, якими у встановленому законом порядку розпорядився, подарувавши їх 11.03.2016 своєму синові [PERSON] На момент набуття ним права власності на земельну ділянку та нежитлову будівлю не існувало дитячого оздоровчого закладу, а тому жодних санітарних норм щодо цього ним не порушувалося, а з наявними на той час суміжними землевласниками (користувачами) ним у встановленому порядку було узгоджено межі земельної ділянки, яка була виділена йому в натурі. Відповідач [PERSON] сільська рада Голопристанського району Херсонської області у судове засідання свого представника не направила, надала до суду письмову заяву, в якій не заперечувала проти встановлення земельного сервітуту (а. с. 187-188). Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, оглянувши матеріали адміністративної справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню, а позов ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.04.2003 власником бару «Тандем», розташованого в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, без номеру був [PERSON] (а. с. 7). У 2007 році [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0387 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003 (а. с. 6). Зазначену земельну ділянку [PERSON] набув на підставі рішення [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 323 від 11.06.2007 про продаж такої земельної ділянки, яким було затверджено ціну і умови продажу та доручено сільському голові укласти відповідний договір купівлі-продажу (а. с. 237). У відповідності до рішення Господарського суду Херсонської області від 02.02.2012 року по справі № 5024/1940/2011 (міститься в матеріалах справи № 654/5062/13-а Голопристанського районного суду а. с. 11-13) встановлено наявність спору між [PERSON] та ДОЦ «Дельфін» (власником якого є ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс») щодо користування наявним проїздом до бару «Тандем» через територію ДОЦ «Дельфін». 06.12.2013 представником ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» було подано заяву про вступ у справу № 654/5062/13-а, яка розглядалася Голопристанським районним судом за адміністративним позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання незаконним рішення в якості третьої особи, яка була задоволена судом 06.12.2013 (міститься в матеріалах справи № 654/5062/13-а Голопристанського районного суду а. с. 41, 71). 24.03.2014 Голопристанським районним судом Херсонської області по зазначеній вище справі було ухвалене судове рішення (міститься в матеріалах справи № 654/5062/13-а Голопристанського районного суду а. с. 118-119). Таким чином, з 06.12.2013 ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» було відомо про належність [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,0387 га, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003 та нежитлової будівлі бару «Тандем», яка на цій земельній ділянці збудована. Натомість, з позовом про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,0387 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003, яка належала [PERSON] на праві власності ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» звернулася лише 06.04.2017 (а. с. 153), а з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно (бар «Тандем») від 03.04.2003 ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» звернулася лише 20.04.2017 (а. с. 178), тобто за межами встановлено ст. 267 ЦК України трирічного строку позовної давності. У відповідності до статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У судовому засіданні представник відповідача ([PERSON] С.) та відповідач заявили про застосування позовної давності. Представник ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» не навів суду поважних причин пропуску трирічного строку позовної давності та не клопотав про його поновлення, а відтак позовні вимоги ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, рішення [PERSON] сільської ради Голопристанського району Херсонської області, яке стало підставою для видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку, свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю бару «Тандем» від 03.04.2003, виданого на імя [PERSON] задоволенню не підлягають у звязку зі спливом позовної давності, термін якої сплив 06.12.2016. 11.03.2016 [PERSON] за договорами дарування подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,0387 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003 та нежитлову будівлю бар «Тандем», розташовану на вказаній земельній ділянці (а. с. 128-129). Позовні вимоги ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» про визнання недійсними зазначених вище договорів дарування земельної ділянки та нежитлової будівлі бару «Тандем» задоволенню не підлягають у звязку з ненаведенням у позові підстав для визнання таких договорів недійсними та у звязку з відмовою судом у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними правовстановлюючих документів на імя [PERSON] на зазначене вище майно у відповідності до яких [PERSON] подарував належне йому майно [PERSON] Позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до висновку експерта № 75-76 від 30.01.2017 (а. с. 100-109) відсутня технічна можливість проїзду автотранспорту до земельної ділянки площею 0,0387 га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, кадастровий номер 6522384300:02:046:0003 та нежитлову будівлю бар «Тандем», розташованої на вказаній земельній ділянці, не використовуючи при цьому земельні ділянки інших землекористувачів. За клопотанням позивача, проти якого не заперечував представник ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» суд обирає саме перший варіант сервітуту, запропонований експертом, при якому сервітут встановлюється на меншу частину земельної ділянки площею 0,0398 га із загальної площі земельної ділянки 3,3019 га, розташованої в с. Залізний порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Морська, 1-ж, кадастровий номер 6522384300:02:046:0002, яка належить [PERSON] сільській раді Голопристанського району Херсонської області та перебуває у володінні та користуванні ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс» у відповідності до договору оренди, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Голопристанському районі Херсонської області 07.11.2012 (а. с. 8-12) по наявному шляху, у графічному вигляді наведений у додатку № 2 до висновку експерта, який є найменш обтяжливим для ПП «Регіональна компанія «Тавріясервіс». При цьому ширина проїзду складає 5,0 м, довжина 83,34 м. На підставі викладеного,

Outcome: approved