Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який з урахуванням уточнень обґрунтував тим, що між ним членом кредитної спілки «Добробуд» згідно договору № КСД-000078 від 19 січня 2008 року та в.о. Голови Правління Кредитної спілки «Добробуд» було укладено «Договір відступлення права вимоги» по якому Кредитна спілка «Добробуд» відступає право вимоги, а він набуває право вимоги повернення заборгованості за кредитним договором № КСД-01175 від 8 червня 2006 року. Вартість право вимоги складає 18818 гривень. Відповідно до кредитного договору № КСД-01175, укладеного між відповідачкою та Кредитною спілкою «Добробуд», Кредитна спілка «Добробуд» надала відповідачеві у тимчасове користування грошові кошти у сумі 2400 гривень на строк з 8 червня 2006 року по 8 червня 2008 року зі сплатою 24 % річних. Однак, відповідач не виконав своє зобов'язання стосовно своєчасного погашення заборгованості у встановленні строки, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом якому він просить стягнути з відповідачки суму заборгованості за тіло кредиту у сумі 18818 гривень, відсотки за користування кредитом - 2378 гривень та судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з'явився надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, зазначивши що позов підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я» від 12.06.2013 року № 43-44(1536-1537). У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Суд встановив, що 8 червня 2006 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та відповідачем було укладено кредитний договір № КСД-01175, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 2400 гривень строком на 24 місяці з 8 червня 2008 року по 8 червня 2008 року зі сплатою 24 % річних (а.с.4). Відповідно до п.6.2.6 умов кредитного договору, кредитор має право уступати вимогу з повернення кредиту третій стороні без згоди на це Позичальника, але зобов'язується інформувати його, при виникненні цієї ситуації в 5- ти денний термін. Позичальник не має права робити переказ боргу третій стороні без письмової згоди на це кредитора. 19 січня 2008 року між Кредитною спілкою «Добробуд» та членом КС «Добробуд» [PERSON] було укладеного договір № КСД-00078, відповідно до якого [PERSON] вніс внесок на депозитний рахунок КС «Добробуд» у розмірі 35000 гривень на строк 24 місяця (а.с.13). 28 лютого 2013 року між позивачем, як членом КС «Добробуд» на підставі договору № КСД-000078 від 19 січня 2008 року та в.о. голови правління КС «Добробуд», було укладено «Договір відступлення права вимоги», відповідно до якого КС «Добробуд», відступає, а [PERSON] (як новий кредитор), набуває право вимоги повернення заборгованості за кредитним договором № КСД 01175 від 8 червня 2006 року. Згідно п. 2.1 вказаного договору, вартість права вимоги відступлення складає 18818 гривень, станом на 28 лютого 2013 року (а.с.6). Повідомлення про те, що відбулося відступлення права вимоги за цим договором, було направлено відповідачеві. Згідно п.7.1 кредитного договору від 8 червня 2006 року укладеного між Кредитною спілкою «Добробуд» та відповідачем, у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків по кредиту, визначених п.1.1.,4.3,4.6 цього договору, більше ніж 5 календарних днів позичальник сплачує кредиторові підвищену відсоткову ставку у розмірі 26% на суму отриманого кредиту, п.1.1; більше ніж 10 календарних днів - 40%; більше ніж 30 календарних днів - диференцьовану ставку 50-120%, до моменту повного погашення заборгованості за відповідний договір, тощо: від 1 до 3 місяців - 50%; від 3 до 6 місяців -80 %; від 6 до 9 місяців - 100 %; від 9 до 12 місяців - 120%. Дотепер відповідач неналежно виконує свої зобов'язання з повернення коштів та сплаті відсотків за ним, в результаті чого станом на 24 грудня 2013 року перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 18818 гривень та заборгованість за відсотками - 2378 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8). Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Ураховуючи той факт, що відповідач дотепер неналежно виконує свої обов'язки з повернення кредиту, відсотків, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов'язань у розумінні наведеної норми. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб. В порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу - не здійснювалося.

Outcome: approved