Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

1.Описова частина 16 серпня 2018 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказують, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.04.1999 р. та є батьками [PERSON] . Шлюб розірваний рішенням суду від 17.11.2015 року. 02.06.1997 року відповідачу було подаровано 11/20 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в якому зареєстроване місце проживання [PERSON] . Під час шлюбу вказану частину будинку було істотно покращено, що мало наслідком збільшення ідеальної частки до 41/50, з приводу спору про поділ спільного майна подружжя розглядається справа № 712/2378/16-ц. Відповідач створює позивачам перешкоди у користуванні вказаним житлом, тому просять усунути перешкоди відповідача у користуванні будинку шляхом вселення позивачів, зобов`язати відповідача передати позивачам ключі від дверей та вхідної хвіртки та не перешкоджати у реалізації права користування вказаним будинком. 05 жовтня 2018 року відповідачем [PERSON] поданий до суду зустрічний позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує, що остання не проживає у спірному будинку без поважних причини з лютого 2015 року, участі у комунальних витратах не бере, самостійно обрала собі інше житло, не є співвласником будинку. 05 жовтня 2018 року відповідачем скерований відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що порушують принципи справедливості і положення закону. Позивачка [PERSON] після розлучення не є членом сім`ї відповідача, має у власності інше житло, в якому постійно проживає. Зміна власника на спірне житло може бути тільки в судовому порядку. 09 січня 2019 року позивач [PERSON] скерувала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтувала тим, що [PERSON] чинив перешкоди у користуванні житловим приміщенням. В ході спроб потрапити до будинку наніс удари [PERSON] по даному факту порушено кримінальне провадження, отже, сам [PERSON] навмисно перешкоджає [PERSON] та [PERSON] потрапити до будинку [ADDRESS] . Також факт перешкод підтверджується зверненням до поліції, у зв`язку з цим факт не проживання відбувся у зв`язку з поважними причинами, а саме створення штучних перешкод [PERSON] , а саме заміна замків в будинку та на вхідній хвіртці до подвір`я, постійні погрози та насильство. 21 січня 2019 року відповідач [PERSON] скерував відповідь на відзив, який обґрунтував тим, що [PERSON] у відзиві посилається на нанесення тілесних ушкоджень, однак на даний час вироку суду немає, а повідомлення оскаржується, оскільки ґрунтується на фальшивих медичних висновках. Відповідач виїхала на постійне місце проживання до будинку по [ADDRESS] . Відносно їх спроби потрапити до його будинку з застосуванням насильства та нанесення йому тілесних ушкоджень порушене кримінальне провадження. 16 травня 2015 року [PERSON] знялася з реєстрації в будинку по [ADDRESS] та зареєструвала за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] , представник позивачів адвокат Вовк А.І. позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. В задоволенні зустрічних позовних вимог по зустрічному позову просили відмовити. Пояснили, що у вересні 2014 року позивачки виселились з спірного будинку в зв`язку з погіршенням стосунків з відповідачем. З вересня 2017 року по даний час [PERSON] навчається на стаціонарі у вищому навчальному закладі в м. Вінниця. В подальшому відповідач не допускав у будинок, у липні 2018 року конфлікт з даного приводу став приводом для кримінального провадження. Після набрання законної сили 15 травня 2019 року судовим рішенням у справі про поділ майна подружжя відповідач їм надав ключі від будинку «Ж-2», однак у даному будинку кімнату № [NUMBER] зачинив і вони не мають до неї доступ. В іншій частині будинку відповідачем відключені всі комунікації, сам відповідач проживає у будинку «А-1». Аналогічні пояснення надала допитана в якості свідка в ході судового розгляду позивачка [PERSON] . Відповідач, представник відповідача адвокат Шаповал О.В. в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні первісного позову. Заперечив перешкоди позивачці [PERSON] у користуванні спірним будинком, після набрання законної сили 15 травня 2019 року судовим рішенням у справі про поділ майна подружжя відповідач їм надав ключі від будинку «Ж-2», однак у даному будинку одну кімнату [ADDRESS] зачинив для свого користування, інший співвласник зачинила кімнату № [NUMBER] і її здавала в оренду. Вказували, що дійсно в даний час склався фактичний порядок користування будинком Ж-2, за яким відповідач у користуванні має кімнату 9, позивачка [PERSON] - кімнату 7, а решта приміщень перебуває у спільному користуванні. У разі незгоди з таким порядком користування позивачка [PERSON] , вправі звернутись до суду, однак з метою примушування відповідача виплатити компенсацію за належну їй частку здійснює доступ до кімнати 9 без згоди відповідача, в тому числі у нічний час та у супроводі третіх осіб, чим порушує його право на житло та особистий простір, гарантовані ст.8 Європейько Конвенції з прав людини. Зустрічний позов просили задовольнити. Вказували, що відповідачка [PERSON] у спірному житлі не проживає з лютого 2015 року, участі в комунальних послугах не бере, її речі у будинку відсутні, має у власності іншу квартиру. Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Хід розгляду справи 20 серпня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву залишено без руху. 11 вересня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено дану підготовче засідання. 30 жовтня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси справу прийнято до провадження новим складу суду згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень головуючого. 20 грудня 2018 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання позивача про долучення доказів та виклик свідка [PERSON] та допит в якості свідка позивача [PERSON] задоволено. Клопотання відповідача про долучення доказів та витребування доказів задоволено. Прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії. 01 березня 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання позивачів про виклик свідків задоволено. Клопотання відповідача про заборону [PERSON] , [PERSON] наближатись та вчиняти будь-які дії з метою проникнення до будинку повернуто. Провадження по справі зупинено до набрання законної сили судового рішення у справі № 712/2378/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 11 листопада 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. 11 листопада 2019 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного провадження у справі № 712/2378/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. 13 січня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про зменшення судового збору за подачу заяви про забезпечення позову задоволено. Відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. 12 березня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про зменшення судового збору за подачу заяви про забезпечення позову задоволено. Відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] на час судового розгляду до набрання законною силою рішення укладати будь-які цивільно-правові, господарські угоди, направлені на відчуження, знищення, пошкодження спірного майна, а також договори оренди (тимчасового відчуження управління майном, позики) спільного подружжя і заборонити внесення в статутний капітал юридичної особи спірного майна та реалізувати такі договори, в тому числі (але не виключно) шляхом вселення до житлового будинку «Ж2» будь-яких осіб без письмової нотаріальної згоди [PERSON] 21 липня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог по зустрічному позову від 22 січня 2020 року - повернуто, роз`яснено право звернутись до суду у самостійному провадженні з позовною заявою для вирішення цивільно-правового спору про порядок користування житловими будинками та надвірними спорудами по [ADDRESS] та заборону здійснення спільної часткової власності без згоди іншого співвласника. 03 вересня 2020 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог по зустрічному позову від 16 липня 2020 року повернуто, роз`яснено право звернутись до суду у самостійному провадженні з позовною заявою для вирішення цивільно-правового спору про порядок користування житловим будинком, надвірними спорудами, земельною ділянкою по [ADDRESS] та заборону здійснення спільної часткової власності без згоди іншого співвласника. Задоволено клопотання [PERSON] про приєднання доказів від 12 березня 2020 року, 17 березня 2020 року, 14 травня 2020 року, 20 липня 2020 року. Відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів від 12 березня 2020 року. Відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Шаповал Олени Володимирівни про проведення процедури врегулювання спору за участю судді у даній цивільній справі. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20 квітня 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотань сторін про приєднання письмових доказів. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі договору дарування частини житлового будинку від 02.06.1997 року [PERSON] подарував [PERSON] 11/20 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] і розташований на земельній ділянці площею 585 кв.м.. Житловий будинок, «В», «Г» - вбиральні, «Д» - сарай, «Е» - сарай, № 1-4, 6 - огорожа, № 5 водоколонка, І, П - замощення (а.с. 21 1 том.) 24 квітня 1999 року сторони уклали шлюб, щоб підтверджується свідоцтвом про одруження виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 104. (а.с. 11 1 том.) Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом на про народження [NUMBER] від 14.12.1999 р. (а.с. 12 1 том.), свідоцтвом про зміну імені від 03.12.2015 року. (а.с. 14 1 том.) На підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2012 р. [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] . (а.с. 120 1 том) На підставі договору дарування від 25.12.2014 р. [PERSON] набула у власність домоволодіння по [ADDRESS] . (а.с. 112 1 том) На підставі свідоцтва про право власності від 05 листопада 2015 року зареєстроване право власності [PERSON] на 41/50 домоволодіння по [ADDRESS] . (а.с. 28 1 том.) Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] видано [PERSON] 22.08.2012 року. (а.с. 29-32 1 том.) 17 листопада 2015 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.04.1999 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 404, розірвано. (а.с. 13 1 том.) Відповідно до Акту про встановлення фактичного проживання від 23.02.2016 р., [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2015 року і по теперішній час. (а.с. 110 1 том) Відповідно до довідки з місця проживання та про склад сім`ї від 23.02.2016 р. № 450 [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою - [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживає її донька [PERSON] без реєстрації. (а.с. 109 1 том) Згідно з даними паспорту [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 16 травня 2015 року по даний час. (а.с. 37 1 том.) Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.03.2016 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої [ADDRESS] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 12.02.2016 року по день повноліття дитини. (а.с.111 1 том) Згідно з даними паспорту [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 14.09.2001 р. по даний час. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки з місця проживання та про склад сім`ї від 11.09.2018 р. № 133 [PERSON] зареєстрований і проживає за адресою - [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована його донька [PERSON] , 1999 р.н. (а.с. 108 1 том) Згідно з довідкою Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова 04.10.2017 № 2191/1870 [PERSON] є студенткою 1 курсу медичного факультету № 1 (спеціальність - «медицина (магістр») Вінницького національного медичного університету ім. М.І.Пирогова денної форми навчання. Зарахована наказом від 05.08.2017 № 455. Форма фінансування - за кошти державного замовлення. Термін навчання 6 років, рік закінчення - 2023 р. Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.09.2018 р. [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] починаючи з 22.02.2015 року і по теперішній час не проживає. (а.с. 122 1 том) Згідно з Довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 27.09.2018 р. № 142 [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою [ADDRESS] та з 22.02.2015 року за вказаною адресою не проживає. (а.с. 121 1 том) Згідно з Довідкою з місця проживання та про склад сім`ї від 27.09.2018 р. № 143 [PERSON] зареєстрована і проживає за адресою - [ADDRESS] . Разом з [PERSON] проживає її донька [PERSON] без реєстрації. (а.с. 92 1 том) Оплата відповідачем комунальних послуг за адресою по [ADDRESS] підтверджена квитанціями за липнеь-серпень 2018 року (а.с.149 - 154 т.1) Згідно з довідкою ДП Укрпошта від 05.10.2018 № 23-13-С-33837 в період з 06.01.2018 по 13.08.2018 року поштові перекази (аліменти) від [PERSON] вручені адресату [PERSON] 11.07.2018 року до ЧВП ГУНП в Черкаській області звернулася із заявою гр.. [PERSON] , яка повідомила, що 10.07.2018 року близько 19 год. 50 хв. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] з метою залякування та примусу до відмови від позову, а також з метою отримання спільного та особистого майна заявниці, колишній чоловік останньої громадянин [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 11.07.2018 № 02-01/797 на підставі самозвернення відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. За даним фактом згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення внесені відомості до ЄРДР, вирок по кримінальному провадженню № 12018251010005027 на час вирішення справи не набрав чинності. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав покази про те, що є спеціалістом у галузі відеоспостереження та 10.07.2018р. у його присутності між [PERSON] та [PERSON] стався конфлікт по [ADDRESS] з викликом поліції, факт конфлікту підтверджений також витребуваним судом за клопотанням відповідача в Управлінні патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції відеозаписом події, яка мала місце 10.07.2018 року близько 20 год. 30 хв. за адресою [ADDRESS] . 14.07.2018 року до ЄРДР внесені відомості по кримінальному провадженню № 12018251010005070 від 14.07.2018 р. за ч.1 ст.125 КК України по факту нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , відомості про результати завершення досудового розслідування до справи не долучені. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 березня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16 серпня 2018 року до [INFO] . Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. (а.с. 107-108 том 2) Постановою апеляційного суду Черкаської області від 15 травня 2019 року, залишеною без зміни постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.02.2019 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання правочинів удаваними, поділ майна подружжя - відмовлено. Визнано за [PERSON] право власності на 29/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 53/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 119,4 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 194,8 кв.м. земельної ділянки по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] і [PERSON] по 1/2 ідеальній частці майно, а саме: котел «Фореллі», посудомийну машину «BOSH SPV 53М10EU», пральну машину LG 12А8НDS, плазмовий телевізор LD55LA662V, плазмовий телевізор LD32LA660V, електрична духовка Hotpoint-Ariston FK 1039Е20, 2 письмових столи, гідромасажний бокс, залишивши майно у їх спільній частковій власності. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено. (а.с. 24-32 т. 2) У судових рішеннях у справі № 712/2378/16-ц встановлено, що законних підстав для визнання жилого будинку «А-1» спільним майном подружжя суд не находить, оскільки збільшення вартості майна в період шлюбу не є істотними у розумінні статті 62 СК України. Під час шлюбу сторони побудували жилий будинок «Ж-2», тому кожна із сторін має право власності по 1/2 частці на жилий будинок «Ж-2». Відповідно до розрахунку часток співвласників домоволодіння [ADDRESS] , проведеного Черкаським обласним бюро технічної інвентаризації від 19 листопада 2015 року, яке сторонами не оспорюється 50% жилого будинку «Ж-2» становить 29/100, частка [PERSON] становить 53/100 часток від всього домоволодіння. Тому за [PERSON] визнано право власності на 29/100 часток, а за [PERSON] на 53/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] . У відповідності до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 22.05.2019 року на підставі постанови Апеляційного суду Черкаської області № 22ц/793/598/19 15.05.2019 зареєстроване право власності [PERSON] на 29/100 частину домоволодіння по [ADDRESS] , складові частини житловий будинок з прибудовами А-1, а, а(1), а (2), загальна площа, 81.9, житлова 37.4, вбиральна В, огорожа 1-4, 6-9 водоколонка 5, замощення І-ІІ. Житловий будинок Ж-2, загальна площа 95,4 кв.м., житлова площа 34,8 кв.м., сарай Е., житловий будинок з прибудовою Б-1, б, загальна площа 25.1 кв.м., житлова площа 13,1 кв.м. (а.с. 32-33 т. 2) 11 березня 2020 року [PERSON] направила [PERSON] повідомлення про продаж частини будинку по [ADDRESS] , яке посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т.М., зареєстровано в реєстрі за номером 372. 01 липня 2020 року [PERSON] уклала з [PERSON] довіреність на представлення її інтересів з питань, пов`язаних укладанням договору оренди (найму) та управлінням належною їй частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд за [ADDRESS] , 29/100 частками в праві власності на яких вона володіє. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до ст.. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві». Формулювання «згідно з законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (п. 43 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»). Втручання у право на повагу до житла має бути також «необхідним у демократичному суспільстві». Тобто, вона має відповідати «нагальній суспільній необхідності» та бути домірним переслідуваній легітимній темі. (п. 56 у справі «Зехентнер проти Австрії»). При вирішенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» втрати членом сім`ї власника житла права на його користування, слід керуватися принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної су3псільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й з урахуванням виду спірних правовідносин, іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Власникові належить право володіння, користування, та розпоряджання своїм майном частина 1 статті 317 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. В силу ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи право користування житлом члена сім`ї власника у розумінні ст. 1 Протоколу першого Конвенції як право на майно, слід виходити з того, що воно не є абсолютним і законом встановлені умови його чинності. Таким законом, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин є ч. 2 ст. 405 ЦК України, приписами якої визначено підстави втрати права користування житлом члена сім`ї власника у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Гарантією дотримання справедливого балансу між майновими правами власника житла та правом користування житлом члена сім`ї є позбавлення члена сім`ї - користувача такого права лише за рішенням суду про визнання його таким, що втратив право на користування житлом. Із аналізу наведених вище норм слідує, що з вимогою про вирішення у судовому порядку спору про визнання члена сім`ї - користувача житла таким, що втратив право користування ним має право власник або співвласник житла, членом сім`ї якого є користувач житла. А при вирішенні спору встановленню підлягає доведеність на підставі ст.. 12, 81 ЦПК України відсутності користування членом сім`ї власника житлом протягом визначеного законом строку без поважних причин, у тому числі нездійснення витрат на утримання житла, відсутність у житлі майна користувача, що означає втрату інтересу у особи як до житла. З огляду на викладене, позбавлення особи згідно із законом права користування житлом, до якого вона втратила інтерес відповідатиме легітимній меті здійснення власником своїх прав, не буде непропорційним втручанням у право на житло, що змусить її нести надмірний тягар, забезпечить справедливий баланс між правами власника у розумінні ст. 1 Протоколу 1 та правом особи на повагу до житла за змістом ст. 8 Конвенції. Як роз`яснено у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавча. (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.. 406 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до норм ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду 05 жовтня 2018 року із зустрічним позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] , відповідач мав довести що [PERSON] більше одного року перед зверненням до суду із зустрічним позовом не користувалась спірним житлом без поважних причин, чим порушила право чи законний інтерес відповідача. Правовідносини, які склались між сторонами зустрічного позову регулюються нормами ст. 405 ЦК України, відповідно до частини другої якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] з вересня 2017 року навчається на денній формі навчання у іншому населеному пункті, а тому відсутність її у спірному житловому помешканні упродовж року, що передував зверненню до суду з зустрічним позовом обумовлений поважною причиною. Посилання відповідача на те, що [PERSON] була відсутньою ще з 2015 року суд вважає такими, що не обґрунтовують зустрічні позовні вимоги, оскільки [PERSON] досягла повноліття тільки [INFO] . До досягнення повноліття дитина, якій виповнилось 14 років, має неповну цивільну дієздатність, а тому факт її не проживання до досягнення повноліття у спірному жилому приміщенні та неоплата нею комунальних послуг не є безумовною підставою про визнання такою, що втратила право користування житлом. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у поставі від 09.09.2020 р. у справі № 755/16152/16-ц. Після досягнення повноліття [INFO] [PERSON] у липні 2018 року намагалась вселитись до спірного житлового приміщення, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами конфлікту між сторонами 10.07.2018р., з приводу якого позивачка [PERSON] зверталась до правохоронних органів. Суд також враховує, що в порядку поділу майна подружжя визнана часткова власність [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] і остання не погоджується з вимогою про зняття з реєстрації доньки у спільному будинку. Крім того, відповідачем не обгрунтовано, в чому полягає порушення його прав внаслідок того, що [PERSON] не бере участі в оплаті комунальних послуг. Зокрема, відповідачем не підтверджено, що нарахування оплати за вказані житлово-комунальні послуги з водопостачання, водовідведення та електроенергії по житловому будинку за наданими ним квитанціями за липень, серпень 2018 року здійснювалось у збільшеному розмірі з урахуванням факту реєстрації [PERSON] у житловому будинку. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов не підлягає до задоволення в зв`язку з недоведеністю відповідачем суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та зобов`язання [PERSON] передати [PERSON] , [PERSON] ключі від дверей та вхідної хвіртки та не перешкоджати у реалізації права користування вказаним будинком не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивачів, після набрання законної сили 15 травня 2019 року судовим рішення у справі № 712/2378/16-ц про поділ майна подружжя відповідач їм надав ключі від воріт та будинку «Ж2» площею 95,4 кв.м. Позивачі не заперечували, що мають доступ до всього будинку «Ж2» загальною площею 95,4 кв.м. за виключенням кімнати № 9 площею 20,2 кв.м., яку зачинив відповідач для особистого користування і вони не мають до неї доступу. Відповідач вказав, що дійсно кімната 9 перебуває в його користуванні, кімнату 7 площею 14,6 кв.м. зачинила позивачка [PERSON] для свого користування, решта приміщень перебуває у спільному користуванні співвласників. Таким чином, оскільки на даний час позивачі мають ключі від воріт та доступ до приміщень будинку «Ж2» площею 95,4 - 20,2 = 75,2 кв.м, відсутні підстави для існування на даний час їм перешкод у вселенні та створення відповідачем перешкод позивачам у користуванні належною позивачці [PERSON] згідно з постановою апеляційного суду Черкаської області 15 травня 2019 року 1/2 частиною житлового будинку «Ж2» площею 95,4 кв/м (95,4/2 = 47,7 кв.м). Доводи позивачки [PERSON] про те, що у зв`язку з відсутністю встановленого судом порядку користування будинком «Ж2» між співвласниками вона як співвласник вправі користуватись усім будинком без виключення, суд вважає такими, що не узгоджується з приписами частини 3 статті 358 ЦК України, згідно з якими кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування не усього спільного майна, а тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Встановлено, що на даний час між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком «Ж2», при якому у користуванні відповідача [PERSON] перебуває житлова кімната № 9 площею 20,2 кв.м., у користуванні позивачки [PERSON] перебуває кімната № 7 площею 14,6 кв.м., решта площі 60,6 кв.м. перебуває у спільному користуванні сторін. У разі виникнення спору між сторонами з приводу порядку користування житловим приміщенням сторони вправі вирішувати в судовому порядку. Що стосується посилання позивачів на відключення відповідачем комунікацій, а також доводи відповідача про пошкодження позивачкою [PERSON] воріт, вказані обставини не зазначались сторонами у поданих по суті заявах (позові, відзиві на позов, відповіді на відзив) як обставини, якими сторони обґрунтували позовні вимоги у 2018 році. Разом з тим, відповідно до ст. 265 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання виключно щодо тих обставин (фактів), якими сторонами обґрунтовувалися вимоги та заперечення у встановленому законом процесуальному порядку. У випадку виникнення спору з приводу участі співвласників в утриманні спільного майна, сторони вправі вирішувати даний спір в судовому порядку. Таким чином оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов не підлягає до задоволення, оскільки зібраними у справі доказами не підтверджено, що відповідач [PERSON] на час постановлення рішення створює перешкоди позивачам у користуванні належною позивачці [PERSON] частиною будинку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного позову, відсутні підстави для покладання на відповідача обов`язку з відшкодування позивачам понесених судових витрат по оплаті судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову, відсутні підстави для покладання на позивачку [PERSON] обов`язку з відшкодування відповідачу понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Outcome: dismissed