Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

19 червня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним спадковий договір укладений 30 вересня 2016 року, що укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Наталією Борисівною, зареєстрований в реєстрі за №1147. Похідною позовною вимогою є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40990021 від 08.05.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Наталією Борисівною. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] після укладення спадкового договору з [PERSON] не виконувала своїх обов`язків, а саме не турбувалась за здоров`я останнього, не сплачувала за комунальні послуги та не проживала з померлим, а навпаки сприяла погіршенню його стану здоров`я спиртними напоями, намагалась прискорити його смерть. Ухвалою судді від 2 липня 2018 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Крім того, 13 липня 2018 року ухвалою судді були вжиті заходи забезпечення позову і накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належать [PERSON] . 7 серпня 2018 року [PERSON] подано відзив на вказану позовну заяву, де відповідача зазначає, позовні вимоги позову є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вона добросовісно виконувала обов`язки, передбачені спадковим договором, а позивач не визначила підстав недійсності правочину, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності укладеного договору. Сторони у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просить ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Третя особа надала суду заяву про розгляд справі за її відсутності, де вказує, що позовні вимоги не визнає. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі та покази свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд відмовляє в задоволені позову виходячи з наступного. Встановлено, що 30 вересня 2016 року між мною [PERSON] та [PERSON] , було укладено спадковий договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1147. Відповідно до ст.1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно ст.1305 ЦК України, на [PERSON] , як на набувача було покладено обов`язки передбачені пунктами 2.1 та 2.2 спадкового договору. В свою чергу [PERSON] в разі смерті [PERSON] набуває право власності на належну останньому квартиру [ADDRESS] (пункт 1.1 спадкового договору). [INFO] [PERSON] помер. Згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40990021 від 08.05.2018, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Клименюк Н.Б. за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою спірного майна, яка не була учасником зазначеного договору. Крім того, не була присутня при його укладенні. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до п.2 ч.2 ст.16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.5, 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9, судам відповідно до ст.215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (ч.1 ст.216 ЦК). Згідно п.8.7 Договору, до підписання цього договору нотаріус роз`яснив сторонам, чиї власноручні підписи розміщені під текстом цього договору, положення чинного законодавства України щодо: правочину та загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину (ст.ст.202-214 ЦК України); спадковий договір (ст.ст.1302-1308 ЦК України); набуття права власності за договором (ст.334 ЦК України); реєстрації права власності (ст.ст.2-4, 9, 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»); підстав та наслідків визнання угод недійсними (ст.ст.215-226, 228-236 ЦК України); прав та обов`язків власника житла (ст.ст.379, 380, 383 ЦК України). Відповідно п.8.10 Договору, сторони за цим Договором підтверджують, що ними особисто прочитано увесь текст цього Договору на українській мові, оскільки вони володіють українською мовою, а також, що укладання цього Договору відповідає їх дійсним намірам і щодо кожної з умов договору заперечень немає, і у тексті договору зафіксовані усі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умови договору, його правові наслідки для кожної із сторін, права та обов`язки сторін за договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі. Виходячи з вимог визначених ст.203 ЦК України, суд не вбачає порушень даної норми закону при укладенні спадкового договору між [PERSON] та [PERSON] , які є необхідними для його чинності. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним спадкового договору та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач належним чином не спростувала презумпцію правомірності спадкового договору укладеного 30 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , що є її процесуальними обов`язками відповідно до ст.ст.11, 81 ЦПК України. У зв`язку з викладеним, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача. Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволені позову, суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 13 липня 2018 року.

Outcome: dismissed