Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

20.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивачкою зазначено, що 19.10.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір позики. На виконання пункту 1 договору позики, нею ж, як позикодавцем було передано у власність позичальника грошові кошти у сумі 17 537, 00 євро (що за офіційним курсом євро до гривні , встановленим НБУ станом на 25 грудня 2019 року становить 452 103, 86 гривень) На підтвердження виконання позикодавцем зобов`язань по договору позики 19.10.2018 року позичальник [PERSON] склав розписку. Пунктом 2 цього ж договору позики встановлено, що днем повернення суми позики - до 31 грудня 2018 року, однак такі зобов`язання відповідач [PERSON] не виконав, оскільки в порушення умов договору позики повернув грошові кошти на загальну суму лише 7 537, 00 євро, відповідно неповернута сума позики склала 10 000, 00 євро. Крім того, посилаючись на те, що договір позики не є безоплатним, за період часу з 19.10.2018 року і по 31.12.2018 року позичальником нараховано проценти за користування грошовими коштами в розмірі 526, 65 євро. З підстав порушення відповідачем строків повернення позики, позивачка просить стягнути з відповідача штрафні санкції у виді 3% річних, розмір яких за період з 01 січня 2019 року по 24 грудня 2019 року, за здійсненим нею ж розрахунком, складає 294, 25 євро. Просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] 10 820,9 євро (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим НБУ станом на 25 грудня 2019 рокуна Провадження у справі відкрито 14 листопада 2019 року з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження закрито 20.10.2020 року. Справа прийнята до провадження головуючим суддею 01.07.2020 року. У судовому засіданні 25.01.2020 року сторони у справі відсутні. Представник позивача подав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, та відсутності відповідача, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про його дату та місце повідомлявся у встановленому законом порядку, однак поштове відправлення суду було повернуто без вручення з зазначенням причин повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, що є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. З огляду на викладене, врахувавши думку представника позивачки, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до [PERSON] позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено письмовий договір позики, а факт передачі грошових коштів на виконання умов договору посвідчено розпискою відповідача [PERSON] , складеною 19.10.2018 року (а.с.6,7). Відповідно до умов зазначеного вище договору позики, позикодавець при укладанні цього договору передала у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 17 537 євро для особистих цілей, які позичальник зобов`язався повернути до 31 грудня 2018 року. Відповідно до вимог статтей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертаючись в суд з позовом, позивачка зазначила, що у визначений договором позики строк, відповідач не у повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо повернення позики, неповернуто 10 000 євро. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. За відсутності відповідача суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову, а відтак приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З підстав невиконання відповідачем зобов`язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України. За договором позики щодо отримання у позику грошових коштів у сумі еквівалентній 17 537 євро на виконання якого відповідачем неповернуто 10 000 євро, позивачка просить стягнути з позичальника проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ, яка на період користування позикою (19.10 по 31.12.2018 року) становила 18%, відповідно за проведеним розрахунком заборгованість по процентам за період з 19.10. по 31.12.2018 року становить 526, 65 євро., а 3% річних на прострочену суму позики за період з 01 січня 2019 року по 24 грудня 2019 року включно становить 294, 25 євро. Суд погоджується з розрахунком, який зробила позивачка, а саме розміру процентів за користування позикою та відсотків на прострочену суму позики, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 10 000 євро, процентів за користування позикою в розмірі 526, 65 євро, та 3% річних на прострочену суму позики в розмірі 294,25 євро, що складає загальну суму 10 820, 9 євро, (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим НБУ станом на 25 грудня 2019 року 1 євро = 25,78 гривень, становить 278 962, 80 гривень) підлягають задоволенню судом у повному обсязі. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 789, 63 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивачки відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved