Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

21 лютого 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є власником транспортного засобу- автомобіля «Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 073159 від 09.11.2010 року. 14.09.2016 приблизно о 10 год 30 хв він керував належним йому автомобілем, в якому в якості пасажира знаходилась [PERSON] та рухався на ньому з додержанням Правил дорожнього руху України по головній дорозі. На перехресті вул. Соснова та вул. Підлужна в с. Ярова Лиманського району Донецької області з праворуч прилеглої другорядної вулиці Підлужної с. Ярова, в порушення вимог п.10.1 та п.16.11 ПДР України, не переконавшись в безпеці руху та не надавши переваги в русі, на проїзну частину дороги перед його автомобілем раптово виїхав мопед Delta JS 50Q10 без номерного знаку під керуванням відповідача - [PERSON], [INFO], який здійснив зіткнення мопеда з його автомобілем, чим спричинив його технічні пошкодження. В результаті пошкодження автомобіля «NISSAN ALMERA CLASSIC» 2010 року випуску державний номер [NUMBER] йому завдані матеріальні збитки на загальну суму 22508 грн. 10 коп., що складаються з вартості матеріальної шкоди при пошкодженні автомобіля 22508 грн. 10 коп. та суми вартості висновку експертного автотоварознавного дослідження у розмір 550 грн. Вважає, що скільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, він повинен відшкодувати йому завдано шкоду та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON]О.(26-28) підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їхньому задоволенні, на підтримання своєї позиції навели аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Належним способом захисту порушених прав позивача [PERSON] та його представник вважали відшкодування винною особою збитків, завданих адміністративним правопорушенням. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти позову, вину свою у скоєнні дорожньо-транспортної події не визнав, зазначив, що ДТП сталась з вини обох учасників, що підтверджується постановою для закриття кримінального провадження від 13.10.2016 року, вважає визначену висновком експерта ціну ремонту завищеною, зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину, тому тієї суми коштів, на якій наполягає позивач, обєктивно не має змоги сплатити. Також пояснив, що дорожньо-транспортною пригодою було завдано шкоди його здоровю. Зазначив, що до судового розгляду позивач неодноразово змінював розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Вислухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши письмові матеріали по справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу легкового автомобіля марки «Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 073159 від 09.11.2010 року (а.с.18). 14 вересня 2016 року приблизно щ 10 годині 30 хвилин на перехресті вул. Соснова та вул. Підлужна в с. Ярова Лиманського району Донецької області, відбулося зіткнення транспортних засобів автомобіля «Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та мопеду марки Delta JS50Q10 під керуванням [PERSON] Повідомлення про ДТП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016050420000977 від 14.09.2016 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Лиманського ВП Слов'янського ВП ГУНП України в Донецькій області [PERSON] від 13.10.2016 року кримінальне провадження закрито, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.33-34). Постановою судді Краснолиманського міського суду Донецьколї області від 05.01.2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення, щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на момент надходження до суду адміністративного матеріалу(а.с.20). Постановою судді Краснолимаснького міського суд Донецької област від 12 грудня 2016 року [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вигляді складає 340,00 гривень(а.с.21). Зазначена постанова судді правопорушником оскаржена не була, набрала законної сили і на теперішній час є чинною. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд відхиляє доводи відповідача щодо часткової вини позивача у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення, щодо [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито, його вина у вказаному правопорушенні не встановлена, вирішення цього питання поза межами провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавством не передбачено. Посилання ж відповідача на постанову слідчого Лиманського відділення поліції Словянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 13.10.2016 року, як на підставу для встановлення вини позивача у ДТП, суд вважає безпідставним, оскільки твердження слідчого про наявність в діях [PERSON] ознак адміністративного правопорушення не має доказового значення при розгляді судом справи про адміністративне правопорушення. Належному на праві власності майну [PERSON]М.(автомобілю) внаслідок дорожньо-транспортної події спричинена шкода. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування. Позивач звертався до субєкта оціночної діяльності [PERSON] для визначення розміру матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля марки «Nissan Almera Classic, 2010 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно з висновками автотоварозначого дослідження, наданими до суду, розмір таких збитків становить 22058 грн.10 коп.(а. с.9-11). Відповідачем [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про проведення повторної автотоварознавчої експертизи автомобіля марки «Nissan Almera Classic та мопеду марки Delta JS50Q10. Ухвалою суду від 17.03.2017 року в задоволенні клопотання відмовлено(а.с. 61-62). Суд не вбачає у даному випадку передбачених ст. 150 ЦПК України підстав для призначення повторної експертизи автомобіля марки «Nissan Almera Classic, а також для обовязкового призначення експертизи мопеду марки Delta JS50Q10, передбачених ст. 145 ЦПК України, оскільки відповідач не вимагав відшкодування завданих йому збитків, і вважає достатніми наявних доказів у справі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу. Спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкодження автомобіля позивача підтверджуються також протоколом огляду транспортного засобу від 14.09.2016 року, складеним слідчим СВ Краснолиманського ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області. Вказані обставини також підтверджуються показаннями свідка [PERSON], яка є дружиною позивача та була присутня в автомобілі позивача під час ДТП. Свідок пояснила суду, що 14 вересня 2016 року вона та її чоловік їхали до лікарні в м. Лиман для проходження лікарняної комісії, оскільки її чоловік є інвалідом 2 групи. На виїзді з с. Ярова відповідач вискочив на мопеді та причинив ДТП. Чоловік викликав поліцію, а працівники поліції викликали швидку медичну допомогу відповідачу. Свідок підтвердила пошкодження, завдані автомобілю марки «Nissan Almera Classic, які зазначено у висновку експерта № 243 від 11.10.2016 року. На підставі викладеного суд вважає, що вина відповідача у спричиненні майнової шкоди позивачу та розмір такої шкоди встановлені й доведені належними й допустимими доказами по справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права чи інтересу (ст. 16 ЦК України), одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Спричинення майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є, зокрема, підставою для виникнення цивільних прав та обовязків(ч.2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). В судовому засіданні відповідачем не доведено відсутність його вини у скоєнні ДТП. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В розглядуваній справі суд приходить до висновку про необхідність відшкодування відповідачем на користь позивача майнових втрат, яких [PERSON] зазнав у звязку із пошкодженням належної їй речі (автомобіля) у розмірі 22058,10 грн.(а.с.10-11), а також витрат, які [PERSON] мусив зробити для відновлення свого права шляхом звернення за судовим захистом - оплата вартості автотоварознавчого дослідження для визначення розміру збитків 550,00 грн. (а.с.16-17). Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує наступним чином. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем [PERSON] при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 1280,00 грн.(а.с.2). Ухвалою суду від 17.03.2017 року на підставі п.1ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору позивачу повернена(а.с.61-62). Таким чином в частині задоволення позовних вимог про стягнення витрат по сплаті судового збору позивачу слід відмовити за відсутністю підстав.

Outcome: partial