Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

20 жовтня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Балаклійської РДА Харківської області до [PERSON] , у якій позивач просить позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1059 грн на місяць, але не менше 50% встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дітей. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 20.02.2006., є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 09.06.2008. Матір дітей [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно цих дітей рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.03.2020. Рішення набрало законної сили 07.08.2020. Відповідно до довідки-характеристики Чепільської сільської ради Балаклійського району Харківської області від 15.09.2020 [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але з 2004 року не проживає, його місце проживання не відоме. Відповідно до відповіді Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області від 08.10.2020, [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП 06.03.2020. Згідно з повідомленням КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 02.10.2020 11.06.2020 на підставі розпорядження Ізюмської РДА від 05.06.2020 №105 [PERSON] та [PERSON] були повернуті в сім`ю батька [PERSON] 09.10.2020 відповідачу надано рекомендації щодо виховання дітей. Згідно з повідомленням Балаклійського центру соціальної підтримки дітей та сімей від 30.09.2020 у центрі перебували неповнолітні [PERSON] з 31.08.2020 та [PERSON] з 14.09.2020. За час перебування батько [PERSON] жодного разу їх не відвідав, особистих речей не привозив, розвитком, здоров`ям та навчанням дітей не цікавився, у телефонному режимі не спілкувався. Їхньою долею не цікавився. 25.08.2020 до служби у справах дітей Балаклійської РДА звернулась [PERSON] із заявою про влаштування її онуки [PERSON] до Балаклійського центру соціальної підтримки дітей та сімей. 09.09.2020 [PERSON] надала заяву до служби у справах дітей про влаштування її до Балаклійського центру соціальної підтримки дітей та сімей через ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до повідомлення Шевелівського НВК «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Балаклійської РР Харківської області від 30.09.2020, [PERSON] за час навчання доньок контакту з класними керівниками, вчителями та адміністрацією закладу освіти не підтримував, навчанням дітей не цікавився, до батьківських зборів в онлайн форматі не долучався. Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 16.10.2020 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Частиною 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 152 СК України передбачено забезпечення права дитини на належне батьківське виховання. Підстави позбавлення батьківських прав встановлені частиною першою статті 164 СК України. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його доньок, ґрунтуються на ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, їх матеріальному забезпеченню. Згідно з ч.2,5 ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. За правилами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тому, виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Судом встановлено, що протягом тривалого часу обов`язків, покладених законом на батьків, відповідач не виконує, не спілкується з доньками, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не займається їх вихованням. В матеріалах справи є доказ отримання судової повістки відповідачем, проте у жодне судове засідання він не з`явився, чим фактично підтвердив свою байдужість до долі доньок. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно доньок. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на дітей. Згідно із ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2102 грн. На підставі ст.ст. 7, 150, 152, 155, 161, 164, 166, 182, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved