Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

21.10.2015 р. до Слов'янського міськрайонного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про повернення коштів за договором позики, посилаючись на те, що між відповідачкою і нею 21.09.2013 року був укладений договір позики, на підставі якого відповідачка отримала кошти у розмірі 7000 євро і зобов'язалась повернути кошти до 21.09.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики 21.09.2013 року відповідачка видала їй розписку. Позивачеві кошти відповідачка не повернула і досі. Неодноразові звернення до відповідачки щодо повернення позичених коштів позитивних результатів не дали. Таким чином, відповідачка ухиляється від виконання свого зобов'язання щодо повернення коштів, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду. Станом на 20.10.2015 року офіційний курс гривні до євро складає 24,811 грн. Таким чином, сума боргу складає 173677,00 грн. Сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 21.09.2014 року по 20.10.2015 року складає 263871,47 грн. Три проценти річних від простроченої суми 173677 грн. за період прострочення з 21.09.2014 року по 20.10.2015 року складає 5610,01 грн. Загальна сума боргу складає 269481,48 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь загальну суму боргу у розмірі 269481,48 грн., де 173677,00 грн. - сума боргу, 263871,47 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 5610,01 грн. - 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, судові витрати покласти на відповідачку. 20.11.2015 року представник позивача - [PERSON] надав в судовому засіданні заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій просила суд: стягнути з відповідача на її користь загальну суму боргу у розмірі 269481,48 грн., де 173677,00 грн. - сума боргу, 90194,47 грн. - сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, 5610,01 грн. - 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України, судові витрати покласти на відповідачку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала уточнені позовні вимоги. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме визнав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу та 3% річних від простроченої суми, а в частині стягнення індексу інфляції - не визнає, так як ані позивач, ані її представник не надали суду ніяких документів, які б підтверджували розрахований позивачем індекс інфляції. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - 21 вересня 2013р. відповідач [PERSON] написала власноруч розписку про те, що вона взяла у [PERSON] гроші у сумі 7000 євро в борг, строком на 1 рік (вересень-жовтень 2014 року), обов'язується щомісячно платити відсотки 5% 9 числа кожного місяця. (а.с.6); - відповідач [PERSON] до теперішнього часу борг [PERSON] не повернула, що підтверджується пояснення представників позивача та відповідача, які були надані в судовому засіданні. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд, враховуючи вищевикладене, та те, що між сторонами відсутній спір з приводу розміру основного боргу, тому сума боргу - 173677,00 грн. (7000 євро помножити на офіційний курс гривні станом на 20.10.2015 року, який складає 24,811) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В зв'язку з тим, що відповідач в строк до 21.09.2014 року не повернув позивачу борг, та продовжує його до теперішнього часу не повертати, то згідно з ст. 625 ЦК України, [PERSON] зобов'язана сплатити [PERSON] 3% річних від простроченої суми за період з 21.09.2014 року по 20.10.2015 року (дату подання позову до суду), що складає 5610 грн. 01 коп., та індекс інфляції за весь час прострочення, а саме за період з 21.09.2014 року по 20.10.2015 року, в сумі 90194,74 грн. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача, щодо відсутності доказів розрахунків індексу інфляції, оскільки отримання інформації про встановлений індекс інфляції має публічний доступ, так як публікується кожен місяць в засобах масової інформації. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Таким чином, представник позивача довів позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2695 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved