Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить виключити з актового запису про народження № 569, складеного 09 липня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, відомості про нього як про батька [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 жовтня 2010 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. Але невдовзі вони посварились і він переїхав жити до своїх батьків. [INFO] відповідачка народила дочку, [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження дитини зазначений він, оскільки на момент народження дитини вони перебували в офіційному шлюбі. Їх шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року. Проте він не є біологічним батьком дитини та не може їм бути, оскільки з 2010 року з відповідачкою не проживає, будь-яких відносин не підтримує, дитина була зачата та народжена в період, коли між ними були відсутні сімейні стосунки. Позивач своєю заявою від 11 травня 2016 року просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідачка своєю заявою від 11 травня 2016 року позовні вимоги визнала у повному обсязі, з доводами позову погодилась, зазначила, що позивач [PERSON] дійсно не є батьком її дитини, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені у 2010 році, з того часу вони разом не проживають, будь-яких відносин не підтримують. Проти задоволення позову не заперечує, просить справу розглядати за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. На підставі ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з ч.2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в книзі реєстрації народжень шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2010 року виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою, актовий запис № 19. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року, яке набрало законної сили 14 грудня 2015 року, встановлено, що сторони неповнолітніх дітей не мають. Вказаним рішенням шлюб між сторонами розірвано. [INFO] у відповідачки народилась донька - [PERSON], про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 09 липня 2014 року складено відповідний актовий запис № 569. Батьком дитини записано [PERSON]. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідачка позовні вимоги визнала, із доводами позивача погодилась, підтвердила, що вони не підтримують сімейних відносин з 2010 року, а позивач не є батьком дитини. Таким чином, судом встановлено, що позивач був записаний батьком доньки відповідачки - [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 122 Сімейного Кодексу України, як народженої у шлюбі, однак не є біологічним батьком дитини, оскільки на час зачаття дитини подружжя разом не проживали та подружніх стосунків не підтримували. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved