Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

21 листопада 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 09 жовня 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] виникли грошові зобов'язання, які відповідачка на даний час не виконувала, 27 серпня 2013 року в рамках розгляду цивільної справи судом був накладений арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Під час розгляду даної справи 10 червня 2013 року відповідачка [PERSON] уклала нотаріально посвідчений договір дарування з відповідачем [PERSON], відповідно до якого передала у власність вищевказану земельну ділянку, в зв'язку з тим, що даний договір є фіктивним та такий, який порушує публічний порядок позивача, відповідно до ст.234, 228 ЦК України просить визнати даний договір недійсним. В ході судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] з позовом не погоджується. Представник відповідача [PERSON] з позовом не погоджується. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так судом встановлено, що 10 червня 2013 року [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] приймає у власність земельну ділянку площею 0, 1205 га., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] від 13.06.2013 року реєстрацій номер № 480. Позивач просить визнати вищевказаний нотаріально посвідчений договір відповідно до ст. 234 ЦК України, а саме в зв'язку з тим даний правочин є фіктивним, який укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим договором. З пояснень представника відповідача [PERSON] видно, що відповідачка передала у дар земельну ділянку, з пояснень представника відповідача [PERSON] видно, відповідач прийняв цей дар. Позивач та його представник відповідно до ст.ст. 58,59 ЦПК України будь-яких належних та допустимих доказів того, що між сторонами вищевказаного договору не було наміру створювати правових наслідків не надав, виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що доводи позивач в цій частині обґрунтування своїх позовних вимог носить голослівний характер, а тому в задоволенні не підлягають. Крім того, позивач просить визнати вищевказаний нотаріально посвідчений договір відповідно до ст. 228 ЦПК України, в зв'язку з тим, що при укладанні договору дарування земельної ділянки був порушений публічний порядок, а саме при укладанні даного договору не була витребувана оцінка (ринкова оцінка) земельної ділянки, що потягло за собою не сплату податків та обов'язкових платежів до бюджету. Представники відповідачів заперечують проти даних доводів позивача та його представника. З матеріалів, які надішли від приватного нотаріуса, видно, що при укладанні договору дарування була витребувана технічна документація про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з компетентних установ за червень 2013 року. При розгляді справи позивач та його представник не надав належних та допустимих доказів того, що з боку приватного нотаріуса були будь які порушення Закону України « Про нотаріат» та Наказу МЮ України «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій Нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 року ( яка діяла на час укладання договору). Позивач зазначив, що договір дарування був здійснений під час розгляду цивільної справи за позовом позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики, але при укладанні вищевказаного договору дарування, приватним нотаріусом були проведені дії, щодо перевірки заборони та арешту нерухомого майна на час укладання договору будь-яких заборон не було, що підтверджується витягом за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна … від 10.06.2013 року у 12.34 год. Виходячи з вищезазначеного суд приходить до висновку, що дані доводи в обґрунтування позову є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позивач є інвалідом 2 групи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed