Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

20 грудня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить продовжити строк для прийняття спадщини за законом в три місяця після померлого, [INFO], його батька - [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. У зв'язку зі смертю батька відкрилася спадщина, яка складається з 1/5 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зі слів матері позивачу відомо, що батько виїхав у 1999 році на заробітки до Росії, надалі мати втратила зв'язок, вона його розшукувала, а в 2006 році стало відомо, що батько помер. На день смерті батька позивачу було 12 років. Мати позивача не займалась оформленням документів для одержання спадщини після померлого батька, тому позивачу не було відомо про його права, як спадкоємця. При зверненні до нотаріальної контори в 2017 році заяву про прийняття спадщини не було прийнято та відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим, що позивач не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, а також не надав доказів фактичного прийняття спадщини (на момент смерті не проживали та не були зареєстровані разом зі спадкодавцем). У зв'язку з вищевказаним, позивач змушений звернутись до суду для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що причини пропуску строку є поважними. 22 грудня 2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вищевказаний позов було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання копії ухвали. 16 січня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини та призначено до розгляду. В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовну заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без присутності представника та при винесенні рішенні покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER], позивач - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO], в графі батько зазначений -[PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], та змінила прізвище - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15.03.2002 року [PERSON] помер [INFO] в м. Полярний, Мурманській області, Росія. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.09.2002 року, актовий запис № 399. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/5 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 01.04.1993 року за [NUMBER]. Відповідно до письмової відмови Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 27.10.2017 року позивачу було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з тих підстав, що [PERSON] не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, а також не надав доказів фактичного прийняття спадщини (на момент смерті не проживали та не були зареєстровані разом зі спадкодавцем), що необхідно для вчинення нотаріальної дії. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 11.10.2017 року [PERSON] відмовлено у подачі заяви про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] [PERSON], в зв'язку з тим, що пропущений шестимісячний для подачі заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], тобто, спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому до застосування підлягають норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 ЦК УРСР. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті - [INFO]. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 527 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) передбачає, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно приписів статті 529 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені ), дружина і батьки ( усиновителі ) померлого. Відповідно до статті 548 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Позивач [PERSON] протягом визначених законодавцем 6 місяців з дня відкриття спадщини після смерті батька не вчинив дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ). Частина 1 статті 550 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) передбачає, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 ЦК УРСР ( шість місяців з дня відкриття спадщини), може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Відповідно до письмових пояснень, [PERSON], який народився [INFO], про смерть батька дізнався в 2006 році, коли йому було 12 років. На день смерті проживав постійно у бабусі в АР Крим, з мамою бачилися рідко. Про спадщину нічого не знав взагалі, бо був неповнолітній та вважав, що мати його не зможе образити. Тільки в 2017 році мати повідомила що йому належить частка квартири, з огляду на це він займається одержанням свідоцтва про право на спадщину. Згідно письмових пояснень [PERSON], її чоловік помер в 2002 року, про що вона дізналась в 2007 року та одержала свідоцтво про смерть. На день смерті у чоловіка залишилось майно, яке складається з 1/5 частини квартири в [ADDRESS]. Син навчався та жив у її матері в АР Крим. Про спадщину нічого сину не розказувала, він був неповнолітній, та вважала, що немає на це право. Вважає, що з її вини, син пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З позовної заяви та досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач не звернувся вчасно, в строк встановлений ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ), до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті [PERSON] [INFO], позивач разом з померлим не проживав, в управління та володіння майном не вступив, [PERSON] помер в м. Полярний, Мурманській області, Росія. На день смерті батька позивачу було лише 12 років, тому позивачу не було відомо про його права, як спадкоємця, позивач не знав до 2007 року про смерть батька, не знав про наявність спадкового майна у померлого батька, та вважав, що спадщину належним чином прийняла мати, так як не знав про розірвання шлюбу між батьками. Також, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом була його дружина [PERSON], з якою на час смерті [PERSON] шлюб розірвано не було, але [PERSON] належним чином та в строки, передбачені ЦК УРСР ( в редакції 1963 року ) спадщину не прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Тому, враховуючи всі вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про те, що в силу об'єктивних, непереборних обставин, пов'язаних з істотними труднощами, позивач мав поважну причину пропуску шестимісячного строку встановленого для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON].

Outcome: approved