Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

21 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради, в якому просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що у відповідача, яка є рідною донькою позивача, є діти: [PERSON] , 2011 року народження, [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , [INFO] . Щодо [PERSON] та [PERSON] відповідач вже раніше, згідно рішення суду Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2009 року у справі № 2-2059/09 була позбавлена батьківських прав. Реєстрація народження [PERSON] проведена у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України, а відтак [PERSON] є матір`ю-одиначкою по відношенню до нього. Позивач практично з самого народження займається вихованням свого онука [PERSON] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідач в свою чергу веде аморальний спосіб життя, зовсім не займається вихованням своєї дитини. У віці дев`яти років [PERSON] не відвідував жодний заклад освіти. За сприянням служби у справах дітей дитина була влаштована на навчання до КЗО «Павлоградський навчально-реабілітаційний центр» ДОР». Вищенаведені фактичні обставини справи встановлені органом опіки та піклування і наведені у його висновку. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.7). Згідно висновку від 27.09.2019 року № 3090/0/2-19 Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.6). У зазначеному висновку органом опіки та піклування встановлено, що малолітній [PERSON] ніде не зареєстрований, проживає разом з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформацією КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» малолітній онук проживає разом з бабусею [PERSON] на [ADDRESS] . Дитина знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра КЗ «ПМЛ №1». Мати дитини не працює, разом з дитиною не проживає. В утриманні, вихованні, лікуванні своєї дитини участі не приймає, свої батьківські обов`язки не виконує. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, ратифікована постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини є відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного Суду України в п.п. 16, 18 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказав на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які порушують батьківські обов`язки та роз`яснив, що особи можуть бути позбавленні батьківський прав лише щодо дитини, яка не досягла повноліття, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, суд повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї статтею 150 Сімейного кодексу України. Згідно з вимогами ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки на теперішній час позивач не є законним представником дитини, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з відповідача саме на користь позивача. Враховуючи, що малолітній [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем, суд вважає за необхідне зобов`язати останню відкрити у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду рахунок у відділенні Державного ощадного банку України для зарахування аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved