Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

20 травня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про припинення права власності та передачу в натурі спадщини визнаної відумерлою після померлого [INFO] батька [PERSON] , а також встановити факт належності останньому Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ХР №064011, виданого Барвінківською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №687, посилаючись на те, що рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 06 листопада 202 року, спадщину, що відкрилася після смерті її батька, було визнано відумерлою, а земельна ділянка передана у власність територіальної громади. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05 липня 2021 року справу прийнято до провадження та відкрито в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2021 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим 14 червня 2002 року Новомиколаївською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с. 14). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 27 березня 1968 року, витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00018305992 від 05 липня 2017 року, виданого Барвінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.10, 22). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка, площею 4,8890 га, розташована на території Новомиколаївської сільської ради, проте з фотокопії Державного акту на право приватно власності на землю, серії Р1 №704492, виданого 14 березня 2001 року Грушуваською сільською радою Барвінківського району Харківської області, зареєстрованого 14 березня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22, вбачається що документ видано [PERSON] (а.с.26). Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області 06 листопада 2012 року визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яка складається з земельної ділянки площею 4, 8890 га (рілля), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія II-ХР № 064011). Передано відумерлу спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 4, 8890 га (рілля), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (Серія II-ХР № 064011), територіальній громаді Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області. Щодо вимоги позивача про встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ХР № 064011, виданого Барвінківською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №687, суд зазначає наступне. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, зокрема належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставини належності правовстановлюючого документа особі, прізвище якої, що зазначене в документі, не збігається з прізвищем, зазначеним в паспорті. Розбіжності між документальними записами прізвища українською мовою виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних (російсько-українських) перетвореннях через посередництво його російського запису. Наявність розбіжностей в написанні прізвищ в документах позбавляє можливості заявника оформити право власності на земельну ділянку визначену відповідним державним актом. Будь-яких доказів, які б спростовували ці висновки суду, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою усунення такої перешкоди як виявлені в правовстановлюючому документів описки, які не можуть бути виправлені органом, який його видав, та в наслідок яких порушуються права заявника, вимогу позивача про встановлення факту слід задовольнити та встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ХР № 064011, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №687. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Як передбачено ч.1 ст. 1263 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. Згідно до ч. 2 ст. 1280 ЦК України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. Вищевказана земельна ділянка збереглася, тому позовні вимоги [PERSON] про передачу цього спадкового майна в натурі є обґрунтованими, передбачені законом та такими, які підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved