Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

21 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Зарічненської сільської ради Тростянецького району Сумської області про визнання права власності на частку земельної ділянки, в якій просить визнати за нею право приватної власності на 1/6 частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 4412500000:06:004:0112, розташовану за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Померанчука, будинок № 93. В обґрунтування позову вказала, що вона є власником житлового будинку № 93, зі службовими будівлями, розташованого за адресою: вулиця Померанчука, міста Рубіжне, Луганської області, 5/6 часток якого вона отримала на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 27.08.2004 по справі № 2035/2004 та 1/6 частку їй подарувала [PERSON] згідно договору дарування, посвідченого 14.01.2011 приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області [PERSON] 21.11.2014 [PERSON] померла. 31.05.2018 позивач, вважаючи, що 1/6 частка земельної ділянки, яка належала [PERSON] перейшла у її власність разом з часткою подарованого будинку, звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про реєстрацію права приватної власності на 1/6 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Померанчука, будинок № 93, та отримала рішення про відмову у реєстрації права власності на земельну ділянку у звязку з тим, що з заявою звернулась неналежна особа, тому позивач звернувся до суду з цим позовом (а.с. 4-7). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.08.2018 було прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 36). Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 01.10.2018 було задоволено клопотання позивача та замінено первісного відповідача по справі Зарічненську сільську раду Тростянецького району Сумської області належним відповідачем [PERSON] (а.с. 61). В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглянути без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 76). Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки в судове засідання відповідач суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутності та відзиву на позов не надала. Виклики в судове засідання, які були направлені відповідачу, повернулися до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змогу виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (а.с. 64, 75). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобовязані\~повідомляти суд\~про зміну\~свого місця\~проживання (перебування,\~знаходження)\~або місцезнаходження\~під час\~провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та позивач заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області позивач є власником 5/6 часток будинку № 93 по вулиці Померанчука у місті Рубіжне Луганської області (копія рішення суду - а.с. 22, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно а.с. 23). З копії договору дарування 1/6 частки житлового будинку зі службовими будівлями від 14.01.2011 вбачається, що [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] 1/6 частку житлового будинку № 93 зі службовими будівлями, який знаходиться у місті Рубіжне Луганської області, вулиця Померанчука. Ця 1/6 частка житлового будинку зі службовими будівлями розташована на земельній ділянці розміром 0,1000 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 857098 від 04.11.2010 (а.с. 19-20). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 857097 від 04.11.2010 виходить, що [PERSON], на підставі рішення сесії Рубіжанської міської Ради № 73/33 від 28.07.2010 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Померанчука, будинок № 93, та співвласником земельної ділянки є [PERSON] (а.с. 11). 21 листопада 2014 року [PERSON], 30.081935 року народження, померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БІІ № 227851 (а.с. 49 зворот). Того ж дня відкрилась спадщина до якої ввійшли усі права та обовязки, що належали останній на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України. Після смерті [PERSON], її син [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в якій вказав, що на день смерті його матері залишилося спадкове майно, яке складається з: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та грошові вклади з відповідними відсотками, що находяться в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та у ТВБВ № 10018/0145 Філії-Сумського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» (а.с. 49, 54). 09 липня 2015 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно (а.с. 55 зворот, 56). Позивач не може оформити у власність 1/6 частку земельної ділянки, за адресою: Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Померанчука, будинок № 93, на якій розташований належний позивачу жилий будинок зі службовими будівлями, оскільки власником вказаної частки земельної ділянки є померла [PERSON], що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 857097, копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4402202762017 від 18.12.2017, та відмовою у державній реєстрації права власності на земельну ділянку державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 11-12, 13-18, 26). Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Верховний Суд України роз'яснив, що при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості (Постанова ВСУ від 11.02.2015 по справі № 6-2цс15). Крім того, ВСУ роз'яснив, що ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти нерухомості. Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099цс16. Враховуючи те, що позивач у встановленому порядку набула право власності на 1/6 частину будинку № 93 по вулиці Померанчука, міста Рубіжне Луганської області, то до неї перейшло також право власності на 1/6 частку земельної ділянки, на якій розміщений зазначений будинок. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved