Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

20.11.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи: Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктор Олександрович, про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок, в якому з урахуванням уточнень просив: витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3222486200:04:001:5185 площею 0,50 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що він на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та ним та посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, площею 0,1500 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства та знаходилась за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що була поділена на 3 земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею по 0,50 га кожна, наданих для ведення фермерського господарства, що розташовані: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. [PERSON] вказував, що [PERSON] та [PERSON] незаконно оформили право власності на спірні земельні ділянки і що саме він є законним їх власником. 19.02.2018 у відповідь на позов [PERSON] [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Вишнева міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, в якому він просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258. Свої вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. [PERSON] повідомив, що зазначені земельні ділянки були попередньо складовими частинами земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, площею 0,1500 га, що мала цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходилась за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Раніше дана земельна ділянка з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, площею 0,1500 га, була передана безоплатно розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА № 274 від 21.01.2010 у власність [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження 03.03.2010 на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094700518. Також [PERSON] у своєму позові наголосив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016, було: - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1579 від 09.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-м громадянам України членам фермерського господарства «Вашуп» (згідно додатку) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010 «Про передачу і власність земельних ділянок трьом громадянам України - членам Фермерського господарства «Вашуп» для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, які були надані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010. Крім того, [PERSON] вказав, що з первісного позову [PERSON] до нього, [PERSON] , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи: Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктор Олександрович, про витребування з чужого незаконного володіння земельної ділянки, скасування рішень про державну реєстрацію земельних ділянок та зобов`язання вчинити дії стало відомо, що 27.12.2012 [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, надану для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, а також виданого 03.03.2010 на ім`я [PERSON] державного акту серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, надану для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Проте, поруч із цим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було: скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову [PERSON] , визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєстрував за собою право власності на цю земельну ділянку та продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 435. [PERSON] , в свою чергу, поділив зазначену земельну ділянку на три окремих частини, внаслідок чого було сформовано три земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Далі [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої 06.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 1216. Проте, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 залишено без змін. [PERSON] наголосив, що лише на цій підставі [PERSON] вважав, що саме він є законним власником земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, проте з вказаною позицією [PERSON] , на думку [PERSON] , погодитись не можливо з огляду на те, що саме договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] і [PERSON] та посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, є недійсним, так як [PERSON] не був власником зазначеної земельної ділянки і не мав права її відчужувати, а тому [PERSON] не має ніяких прав на спірні земельні ділянки. 23.11.2018 [PERSON] та [PERSON] було подано позов до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсним, поновлення записів про право власності та витребування земельних ділянок, в якому вони просили суд: - поновити записи про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] за № 14588050 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та за № 14587438 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - поновити запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] за № 16765046 від 06.10.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею по 0,50 га кожна, наданих для ведення фермерського господарства, що розташовані: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. за реєстровим № 6268; - витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що з вищевказаного позову [PERSON] стало відомо, що 27.12.2012 [PERSON] уклав із [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Даний договір було посвідчено 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, в тому числі й на підставі виданого 03.03.2010 на ім`я [PERSON] державного акту серії ЯИ № 434494 на право власності на дану земельну ділянку. Разом з тим, раніше дана земельна ділянка з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, площею 0,1500 га, була передана безоплатно розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА № 274 від 21.01.2010 у власність [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження 03.03.2010 на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094700518. Також позивачі у своєму позові наголосили, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2016, було: - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1579 від 09.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-м громадянам України членам фермерського господарства «Вашуп» (згідно додатку) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010 «Про передачу і власність земельних ділянок трьом громадянам України - членам Фермерського господарства «Вашуп» для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, які були надані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010. Проте, поруч із цим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було: скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову [PERSON] , визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєстрував за собою право власності на цю земельну ділянку та продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 435. [PERSON] , в свою чергу, поділив зазначену земельну ділянку на три окремих частини, внаслідок чого було сформовано три земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Далі [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої 06.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 1216. Проте, рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 залишено без змін. Далі позивачі наголосили, що не дочекавшись вирішення свого спору у даній справі, [PERSON] почав діяти у позасудовий спосіб з метою позбавити [PERSON] та [PERSON] права власності на спірні земельні ділянки, цим самим перешкодити [PERSON] захистити свої невизнані та оспорені права шляхом визнання недійсним укладеного [PERSON] та посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258 договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. 07.11.2018 представником [PERSON] та [PERSON] було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 144309497, 144327871 та 144330694, з якої вбачається, що 24.07.2018 державним реєстратором Київської філії КП КОР «Аквабіоресурси» Ісаєвим В.В. було прийнято рішення за індексними номерами 42207948, 42205516 та 42208115, за наслідками яких було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності [PERSON] та [PERSON] за №№ 14588050 та 14587438 від 17.05.2016, а також за № 16765046 від 06.10.2016 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. При цьому підставами для скасування даних записів державним реєстратором вказано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц. Позивачі вказали, що у справі № 369/6266/14-ц ні [PERSON] , ні [PERSON] участі не брали, судовими рішеннями у цій справі їх правовстановлюючі документи, на підставі яких за ними було зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, не були скасовані. Позивачами зазначено, що на даний час не існує жодного судового рішення, яким би було скасовано правовстановлюючі документи [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. Також позивачі вказали, що потім [PERSON] 21.09.2018 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, що на разі оспорюється [PERSON] в іншому процесі, а також на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 зареєстрував на своє ім`я, номери записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, 28030915, 28053878 та 28031520. У подальшому [PERSON] відчужив [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстраційним № 6268, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності, відповідно, 28518101, 28518782 та 28519163. Позивачами було наголошено, що всі ці дії були здійснені [PERSON] при тому, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено 03.05.2018 на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 у цивільній справі № 369/12814/17 записи обтяження у виді арешту нерухомого майна на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, і ці обтяження були припинені лише 22.10.2018 з використанням ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 у цивільній справі № 759/7977/18, яка, в дійсності, ніякого відношення до скасування цих арештів не має. [PERSON] та [PERSON] зазначили, що вони були позбавлені належних їм законних прав на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, що змушує їх звертатись до суду з даним позовом. 04.12.2017 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі №369/12814/17, розгляд справи призначено на 11 год. 20 хв. 15.12.2017. 06.12.2017 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову в справі №369/12814/17. 24.04.2018 ухвалою Києво-Святошинський районного суду Київської області було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на: - земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що належить на праві власності [PERSON] ; - земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що належить на праві власності [PERSON] ; - земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що належить на праві власності [PERSON] 12.11.2018 на підставі розпорядження №786 у зв`язку з відстороненням від посади судді було проведено повторний автоматизований розподіл справи №369/12814/17, провадження 2/369/922/18, та призначеного нового суддю - Дубас Т.В. 10.12.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі №369/14903/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсним, поновлення записів про право власності та витребування земельних ділянок, розгляд справи призначено у загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 09 год. 30 хв. 30.01.2019. 10.12.2018 ухвалою Києво-Святошинський районного суду Київської області було забезпечено докази у справі та зобов`язано надати суду: 1) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Руслана Олеговича - належним чином засвідчені копії договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем за реєстровим № 6268, а також документів, на підставі яких він був укладений та посвідчений; 2) Центр надання адміністративних послуг при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області - належним чином засвідчені копії паперових та роздрукованих електронних форм, що зберігається у Державному реєстрі речових прав, реєстраційних справ на: - земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926352632224; - земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926270632224; - земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 926307832224. 24.04.2019 ухвалою Києво-Святошинський районного суду Київської області було задоволено заяву [PERSON] про залишення його позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи: Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктор Олександрович, про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок - без розгляду. 04.07.2019 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивачів у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позови у повному обсязі, посилаючись на викладене у позовних заявах. Представник відповідача [PERSON] також у судове засідання з`явилась, позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Вказувала на пропуск [PERSON] строку позовної давності, просила застосувати наслідки закінчення строку позовної давності до його вимог, а також звертала увагу суду на те, що на час відчуження земельної ділянки, складовими якої є спірні земельні ділянки, за оспорюваним договором купівлі-продажу [PERSON] був законим власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042. Наголошувала на тому, що [PERSON] неправильно обрав спосіб захисту свого права, оскільки визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов, необхідних для чинності правочину, а у даному випадку позивач жодним чином не може відновити своє порушене право, так як відповідна реституція жодним чином не стосується відновлення його прав, оскільки внаслідок реституції земельна ділянка начебто повинна повернутися у власність [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомили. [PERSON] подавав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , так як він неправильно обрав спосіб захисту, оскільки визнання правочину недійсним як спосіб захисту цивільних прав і цивільних інтересів застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов, необхідних для чинності правочину, а у даному разі, на думку [PERSON] , позивач жодним чином не може відновити своє порушене право, так як відповідна реституція жодним чином не стосується відновлення його прав, оскільки внаслідок реституції земельна ділянка начебто повинна повернутися у власність [PERSON] Також [PERSON] у своєму відзиві зазначив, що [PERSON] надає докази того, що правочин щодо набуття [PERSON] права власності було визнано недійсним, тому законодавчі конструкції не передбачають можливості визнавати договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, так як він був укладений після недійсного правочину, і тут слід звертатись до суду з віндикаційним позовом. На переконання [PERSON] , правовідносини, що виникли між ним та [PERSON] не впливають на права позивача, так як право власності останній набув поза волею власника за рішенням суду, яке було скасоване, а отже, [PERSON] начебто володіє частиною спірної земельної ділянки без належної правової підстави і його права/свободи/законні інтереси жодним чином не порушені/не визнані в результаті укладення оспорюваного договору. Також [PERSON] стверджував, що станом на день укладання спірного договору купівлі-продажу право власності було належним чином зареєстроване за [PERSON] , що свідчить про те, що останній був належним власником землі та мав право на її відчуження. Від третьої особи представник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, звернулась до суду з листом, в якому просила розглядати справу у відсутність її представника. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, а вимоги за позовом [PERSON] та [PERSON] - частково, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, площею 0,1500 га, була передана безоплатно розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА № 274 від 21.01.2010 у власність [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження 03.03.2010 на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094700518. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою ВССУ від 12.10.2016, у цивільній справі № 369/12426/13-ц за позовом [PERSON] було: - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1579 від 09.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-м громадянам України членам фермерського господарства «Вашуп» (згідно додатку) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010 «Про передачу і власність земельних ділянок трьом громадянам України - членам Фермерського господарства «Вашуп» для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, які були надані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.10.2017 станом на цю дату власником земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, був [PERSON] , а земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, - [PERSON] . Разом з тим, 27.12.2012 [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, надану для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що був посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, право власності продавця [PERSON] було підтверджено виданим 03.03.2010 на його ім`я державним актом серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку. Крім цього, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було: скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову [PERSON] , визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєстрував за собою право власності на спірну земельну ділянку та продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 435. З наданих на ухвалу суду про забезпечення доказів від 10.12.2019 електронних копій реєстраційних справ №№ 926352632224, 926270632224, 926307632224 на спірні земельні ділянки вбачається, що [PERSON] на підставі заяви, посвідченої 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 436, поділив зазначену земельну ділянку на три окремих частини, внаслідок чого було сформовано три земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. 06.10.2016 [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 1216. Проте, рішенням ВССУ від 11.10.2017 згадане вище за текстом рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 залишено без змін. Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 144309497, 144327871 та 144330694 вбачається, що 24.07.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим В.В. було прийнято рішення за індексними номерами 42207948, 42205516 та 42208115, за наслідками яких було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності [PERSON] та [PERSON] за №№ 14588050 та 14587438 від 17.05.2016, а також за № 16765046 від 06.10.2016 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. Підставами для скасування даних записів державним реєстратором вказано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц. Після аналізу змісту вказаного судового рішення вбачається, що у згаданій справі [PERSON] та [PERSON] участі не брали, судовими рішеннями у цій справі їх правовстановлюючі документи (договори купівлі-продажу, про які згадано вище за текстом), на підставі яких за ними було зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, не були скасовані. У ході розгляду справи суду не було надано жодного доказу того, що правовстановлюючі документи [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, було визнано недійсним або скасовано. Не вбачається таких доказів і з наданих на ухвалу суду про забезпечення доказів від 10.12.2019 електронних копій реєстраційних справ №№ 926352632224, 926270632224, 926307632224 на спірні земельні ділянки. З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2018 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, а також на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 зареєстрував на своє ім`я, номери записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, 28030915, 28053878 та 28031520. 24.10.2018 [PERSON] відчужив [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстраційним № 6268, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності, відповідно, 28518101, 28518782 та 28519163. При цьому 03.05.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 у цивільній справі № 369/12814/17 записи обтяження у виді арешту нерухомого майна на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. 22.10.2018 зазначені обтяження на спірні земельні ділянки були припинені на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 у цивільній справі № 759/7977/18, яка за даними Єдиного державного реєстру судових рішень не стосується даної справи та скасування арешту, накладеного на спірні земельні ділянки на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 у цивільній справі № 369/12814/17. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У статті 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. За приписами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З огляду на ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. З огляду на ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України (у редакції станом на час неправомірного отримання [PERSON] державного акту 03.03.2010 та на час укладення між ним та [PERSON] правочину 27.12.2012) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. З урахуванням позиції, викладеної у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до рекомендації, зазначеної у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у п. 11 Постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. З огляду на з правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.11.2018 у цивільній справі № 183/1617/16, власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Зважаючи на встановлені обставини та проаналізовані норми законодавства, рекомендації Верховного суду України, правову позицію Великої палати Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі, а позов [PERSON] та [PERSON] - частково, враховуючи наступне. З огляду на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою від 12.10.2016, яке відповідно до ч. 1 ст. 18 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади та обставини встановлені в якому не підлягають доказуванню у даній справі, а також на ст. 126 ЗК України (у редакції станом на час неправомірного отримання [PERSON] державного акту 03.03.2010 та на час укладення між ним та [PERSON] правочину 27.12.2012) на момент укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, [PERSON] не був власником цієї земельної ділянки, оскільки його правовстановлюючий документ (державний акт на право власності на земельну ділянку) було визнано недійсним та скасовано. Доводи представника [PERSON] , викладені вище за текстом, даної обставини не спростовують, оскільки визнаний судом недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним з моменту його видачі. А отже, відповідно до вимог ст. 658 ЦК України [PERSON] не мав права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042 та, відповідно, не мав права відчужувати її [PERSON] , тому згідно з ч. 1 ст. 206 та ч. 1 ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, є недійсним, так як він суперечить вимогам ст. 658 ЦК України. Доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що право [PERSON] оспорюваним правочином ніяким чином не порушено не може врахувати, так як порушення прав [PERSON] було констатовано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою ВССУ від 12.10.2016, у цивільній справі № 369/12426/13-ц за його ж позовом, який було задоволено. Позицію представника [PERSON] про пропуск [PERSON] строку позовної давності суд не приймає з урахуванням наступного. Так, доказів того, що [PERSON] було відомо про існування договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, більше ніж 3 роки до його звернення з позовом, суду надано не було. Посилання на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014 суд вважає недоцільним, так як у ньому жодним чином не згадується саме про оспорюваний [PERSON] правочин. Більш того, на час звернення [PERSON] 20.11.2017 до суду з позовом, в якому він, посилаючись на договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, не визнавав та оспорював права власності на спірні земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] , ці земельні ділянки були зареєстровані на праві власності саме за [PERSON] та [PERSON] . Тобто, оспорення та не визнання прав [PERSON] на землю на підставі оспорюваного ним правочину мало місце саме з цього часу, а він зі своїм позовом до [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду 19.02.2018. Порушення ж прав [PERSON] та [PERSON] на спірні земельні ділянки оспорюваним [PERSON] правочином розпочалося взагалі з 21.09.2018, коли після того, як були скасовані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про їх права власності на ці земельні ділянки, [PERSON] на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, зареєстрував право власності на них на своє ім`я. Тобто, підстави вважати, що [PERSON] пропустив строк позовної давності по своїй вимозі про визнання недійсним даного правочину, взагалі відсутні. З огляду на вказане суд задовольняє у повному обсязі позов [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258. Так як суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, є недійсним, [PERSON] не набув ніяких прав на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, надану для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, а отже, не мав права реєструвати на своє ім`я спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, що є складовими земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, а потім продавати їх відповідачу [PERSON] , при чому під час дії накладеного судом арешту, що в дійсності не був скасований судом. Проте, з огляду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.11.2018 у цивільній справі № 183/1617/16, та рекомендації, зазначені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд не може задовольнити вимогу [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним подальшого договору купівлі-продажу спірних земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. за реєстровим № 6268, а тому відмовляє у її задоволенні. Разом з тим, з урахуванням вище зазначених правового висновку Великої Палати Верховного Суду та рекомендацій, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009, спірні земельні ділянки згідно зі ст. 388 ЦК України повинні бути витребувані у відповідача [PERSON] на користь позивачів, тому дані вимоги [PERSON] та [PERSON] суд задовольняє. При цьому, так як не було законних підстав для скасування записів про право власності за позивачами на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, для повного захисту та поновлення прав позивачів згідно зі ст. 5 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність поновлення цих записів і задовольняє вимоги [PERSON] та [PERSON] і у цій частині. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору позивачами суд покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням наявних у матеріалах справи квитанцій. З огляду на вищенаведене, а також на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 14.11.2018 у цивільній справі № 183/1617/16, та рекомендації, зазначені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 202-204, 215, 216, 236, 256, 257, 267, 319, 321, 328, 388, 651 ЦК України, ст. 126 ЗК України та

Outcome: partial