Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

21.12.2019 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 12 638.24 грн.. В обґрунтування позову зазначає, що згідно заяви б/н від 22.03.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 13 700.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, які, на час відкриття спадщини, проживали зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , а тому, на думку позивача, згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. У зв`язку з цим,\~ позивач 15.08.2019 року звернувся з листом-претензією до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , однак з боку останніх жодних дій вчинено не було. У зв`язку з наведеним просить стягнути з відповідачів вказану заборгованість та витрати зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 10.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача направив письмове клопотання в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , причину неявки суду не повідомили, про день місце та час розгляду справи сповіщені вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідачів в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ч.11 ст. 128 ЦПК України. На підставі ч.2\~ ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідачі повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у клопотанні (а.с. 68). За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно Кредитного договору б/н від 22.03.2010 року, Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 13 700.00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.\~ З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] [PERSON] помер у віці 53 років, про що складено відповідний актовий запис за № 184. Згідно наданого позивачем розрахунку за кредитним договором б/н від 22.03.2010 року, станом на дату смерті [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 12 302. 70 грн. та складається з наступного: 12 302.70 заборгованість за кредитом; 335.54 грн. заборгованість за відсотками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 608 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що встановлено ст.1216 ЦК України. Згідно ст. 1218 та ч.3 ст. 1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналогічна позиція викладена в п.32 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивач в обґрунтування свого позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, таким чином, на думку позивача вони прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Однак суд вважає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідачів за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вони є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Між тим, як слідує з повідомлення Южноукраїнської державної нотаріальної контори від 03.04.2015 року, за претензією кредитора 03.04.2015 року була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , однак надати інформацію щодо наявності спадкоємців, які прийняли чи відмовились від спадщини, не вбачається можливими. Будь-якої іншої відповіді нотаріальної контори стосовно спадкової справи та спадкоємців померлого, позивачем суду не надано. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання Банку лише на факт проживання [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті [PERSON] , свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог. Клопотань про витребування доказів банком суду заявлено не було. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, укладеним 22.03.2010 року між Банком та [PERSON] , як зі спадкоємців останнього, оскільки доказів на підтвердження того, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника і прийняли у встановленому порядку спадщину після смерті [PERSON] , не надано. Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed