Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

21 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], який народився [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно з дня подання заяви та до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від уплати аліментів. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що відповідач сплачує аліменти нерегулярно на картку Приватбанку, є проблеми з отриманням грошей, тому вона бажає офіційної сплати аліментів. Пояснила, що з квітня 2013 року проживає у м. Красноарміську, син один місяць проживав з батьком, потім вони посварилися та син пішов жити до її матері. Син не бажає проживати з нею, оскільки навчається у школі в с. Желанне. Вказала, що вона матеріально забезпечує сина, дає йому кошти, на вихідні він приїжджає до неї. Харчується дитина за рахунок її матері. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 500,00 грн. Спочатку син отримував гроші з його картки, а зараз він відкрив сину рахунок в Приватбанку «Юніор» та син самостійно отримує кошти. Просив суд врахувати, що він має повнолітню доньку, яка навчається, а тому потребує допомоги. Крім того, він витрачає кошти на утримання батька, який є інвалідом за зором. Неповнолітній [PERSON], думка якого з приводу заявленого позову була вислухана в судовому засіданні, пояснив, що він приблизно з літа 2013 року проживає з бабусею (мати матері) та дядьком (син бабусі та рідний брат його матері). Приблизно місяць він проживав з батьком, посварився з ним та вирішив жити з бабкою. Батько перераховує йому кошти на картку, бабка годує його за власні кошти, коштів йому вистачає, він самостійно знімає гроші з банківської картки, купляє собі речі тощо. Бабка його годує на свої кошти. Батько з ним щонеділі спілкується, відвідує школу. Мати також передає йому кошти та продукти харчування. На його думку, грошей на його утримання вистачає. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача у справі, суду показала, що її онук проживає разом з нею та її сином. [PERSON] не побажав уїхати з матір'ю до Красноармійська, залишився проживати з нею. У відповідача проживав його батько інвалід, потім його батько поїхав в Луганськ, та 1 місяць онук проживав у свого батька, але вони посварилися та [PERSON] повернувся до неї. Онук самостійно знімає гроші, які переводить йому батько, купляє одяг тощо. Вона його годує, оскільки зараз виник спір, сказала онуку, що він давав їй 200 грн. на їжу. Донька подала на аліменти, оскільки відповідач не надійний, він не регулярно перераховує кошти, періодично зловживає спиртними напоями. Донька також дає сину кошти, продукти харчування. Підтвердила, що з жовтня 2013 року до лютого 2014 року проживала у доньки у Дніпропетровській області. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Сторони є батьками неповнолітнього: - [PERSON], який народився [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим виконкомом Желанівської селищної ради Ясинуватського району Донецької області 21.07.1999 р. (арк. справи 2). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 34), але фактично проживає з бабкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що не оспорюється сторонами. Мати дитини - позивач [PERSON] зареєстрована разом з неповнолітнім сином за адресою: [ADDRESS], але з квітня 2013 року фактично проживає у м. Красноармійську, що не оспорюється сторонами. Відповідач працює монтером колії 4 розряду Ясинуватської дистанції колії, що не є спірним та підтверджено довідкою № 183/662 від 17.03.2014 р. (арк. справи 5) та за відрахуванням податків на руки отримав за період з вересня 2013 року до лютого 2014 року включно 18897,64 грн., тобто в середньому 3149,11 грн. Відповідач має повнолітню доньку [PERSON], яка є студенткою 2 курсу акушерського відділення Костянтинівського медичного училища, що підтверджено свідоцтвом про народження та довідкою (арк. справи 17,13). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджено відомостями з його паспорта громадянина України (арк. справи 19). Разом з ним зареєстрований [PERSON], який є інвалідом 1 групи за зором та отримує пенсію в розмірі 1720,27 грн. (травень 2014 р.), що підтверджено даними з його паспорту, довідкою МСЕК та довідкою УПФУ в м. Ясинувата та Ясинуватському районі (арк. справи 21, 20, 30). Зі слів свідка [PERSON] батько відповідача на даний час проживає в м.Луганську, що не оспорював відповідач. 08.05.2014 р. відповідачем переведено неповнолітньому сину 500,00 грн. на картку Приватбанку, яка відкрита дитині батьком (арк. справи 36, 37), що не оспорюється сторонами. Неповнолітній в судовому засіданні пояснив, що з цієї картки він вже знімав кошти на придбання кросівок в розмірі 300,00 грн. Батько неповнолітнього [PERSON] оформив на сина [PERSON] договір добровільного страхування в квітні 2014 року (арк. справи 28). Мати дитини не втратила зв'язок з сином, утримує його, передає гроші та продукти харчування, зазначає, що дитина залишилася в с.Желанне лише з тих підстав, що не бажала змінювати школу. У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним та здоровим, крім неповнолітнього сина [PERSON], має повнолітню доньку, яка продовжує навчання та непрацездатного батька інваліда 1 групи за зором, має постійне місце роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за ч. 2 вищезазначеної статті за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач з самостійно визначеною періодичністю надає гроші на утримання неповнолітнього сина, внаслідок чого виник спір між батьками. Враховуючи, що неповнолітній [PERSON] відповідно до ст. 32 ЦК України має неповну цивільну дієздатність, стягнення аліментів саме на його користь не є можливим, дитині піклувальник не призначався, тож позивач [PERSON] в даному випадку представляє інтереси дитини, а тому для захисту прав дитини на її користь на утримання неповнолітнього сина підлягають стягненню аліменти. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини можуть присуджуватися в долі від доходу батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також при наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на момент розгляду справи має регулярний та немінливий дохід, частину доходів в натурі не отримує, тому підстав для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом не встановлено. За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначає суд. Стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти за можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Чинним Сімейним кодексом України встановлена загальноєвропейська традиція, за якою у кожному конкретному випадку розмір аліментів (частку) визначає саме суд. Визначаючи розмір частки від заробітку, суд враховує, що відповідач проживає з батьками, які отримують пенсію, розмір якої є меншим ніж заробіток відповідача, але батьки відповідача в той же час мають стабільний дохід. В даному випадку встановлено, що батько перераховує дитині кошти в розмірі 500,00 грн. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років на день розгляду справи в суді складає 1286,00 грн. Відповідно до приписів ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тобто 30% прожиткового мінімуму складає 385,8 грн. Враховуючи зазначене, принцип розумності та справедливості, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з метою захисту прав неповнолітніх, суд вважає можливим присудити до стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), що в середньому, враховуючи розмір заробітку відповідача складає 524,85 грн., тобто фактично у тій самій сумі, яку відповідач сплачував добровільно, але з самостійно визначеною періодичністю, внаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 21 березня 2014 р. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Також з відповідача згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 243,60 грн. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial