Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

21.06.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого збільшувались у процесі розгляду справи і в якому позивачка, посилаючись не проведення з нею остаточного розрахунку при звільненні, просить стягнути з відповідача: 20720 грн. 96 коп. - невиплаченої заробітної плати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, частину позовних вимог позивачки залишено без розгляду за заявою позивачки. У судовому засіданні позивачка зі своїм адвокатом позов підтримали і просили про його задоволення. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що в період роботи позивачки, попереднім керівництвом відповідача неправомірно нараховувались позивачці премії, а тому, сума остаточного розрахунку при звільненні визначалась з відрахуванням виплачених премій, які як вважає позивач були нараховані позивачці попереднім керівництвом неправомірно. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, заслухавши думку адвоката позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Позивачка перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії наказу відповідача від 03.06.2016 року, позивачку звільнено з роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії розрахункового листка відповідача, позивачці при звільненні нараховано до виплати: 20720 грн. 93 коп.. Як вказує позивачка, з нею не був своєчасно проведений остаточний розрахунок при звільненні. Представник відповідача не заперечував у судовому засіданні, що позивачці дійсно не були виплачені нараховані при звільненні до виплати: 20720 грн. 93 коп.. Згідно зі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно зі ст. 1215 ЦК України, 1. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що з позивачкою не був своєчасно проведений розрахунок при звільненні. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим. Посилання представника відповідача на скасування наказів про преміювання позивачки в період її роботи у відповідача, висновків суду не спростовує, оскільки суду не надано і судом не здобуто конкретних правових доказів, які свідчили про наявність рахункової помилки з боку відповідача при нарахуванні премій і недобросовісності з боку позивачки при отриманні нарахованих їй премій. Крім того, будь-яких інших конкретних правових доказів, які б свідчили, що в період роботи позивачки, остання неправомірно і саме з її вини отримували грошові кошти, які їй не належали до виплати, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував, що позивачка не мала жодного відношення до видачі наказів про преміювання, які відповідач вважає незаконними. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць у сумі: 10000 грн., тобто, в розмірі окладу позивачки, розмір якого вказаний відповідачем у розрахунковому листку позивачки. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved