Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

20 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Страхове товариство» Іллічівське» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди про стягнення грошових коштів у розмірі 89 854, 98 грн. Крім того, просила покласти понесені судові витрати на відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 грудня 2019 року в м. Києві на перехресті вул.Чорновола та вул. Дмитрівської, відбулась ДТП, за участю автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «МАЗ 437041-268», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 88 527, 07 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське». Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією не відшкодована, останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив. Судом встановлено, що 06 грудня 2016 в м. Києві на перехресті вул.Чорновола та вул. Дмитрівської, відбулась ДТП, за участю автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «МАЗ 437041-268», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За таких обставин, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, підтверджується, що саме з вини [PERSON] скоєно ДТП 06 грудня 2016 року, внаслідок якої пошкоджено належний позивачеві транспортний засіб. Таким чином, суд приходить до висновку про встановлення неправомірності дій [PERSON] , а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданої шкоди позивачеві, як власнику пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України № 1961-IV, Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п.34.3 ст. 34 Закону України № 1961-IV, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 07 грудня 2016 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» з повідомленням про настання страхового випадку. За результатами звернення [PERSON] , та на підставі Звіту № 1046, складеного [PERSON] від 12 грудня 2016 року, страховою компанією не виплачено позивачеві страхове відшкодування. Разом з тим, згідно звіту за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи № 1046 від 12 грудня 2016 року, складеного ФО-П [PERSON] , вартість відновлювального ремонту, завданого власнику автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП 06 грудня 2016 року становить 88 527, 07 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором страхування, позивачем звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з позовом до власника МАЗ 437041- 268, номерний знак [NUMBER] , ТОВ «Фундамент». 20 листопада 2018 року Дарницький районний суд м. Києва заочним рішенням позовні вимоги позивача до ТОВ «Фундамент», задовольнив частково. Стягнув з ТОВ «Фундамент», на користь позивача, 62 580 грн. 05 коп. - вартості завданих матеріальних збитків, 704 грн. 80 коп. - судового збору, всього - 63 284 грн. 85 коп., що підтверджується заочним рішення Дарницького районного суду м. від 20 листопада 2018 року, яке міститься в матеріалах справи (а.с.41-42). 07 березня 2019 року не погоджуючись з зазначеним рішенням, ТОВ «Фундамент» було подано апеляційну скаргу. 08 травня 2019 року Київський апеляційний суд своєю постановою апеляційну скаргу ТОВ «Фундамент» задовольнив частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2018 року скасував та прийняв нову постанову, якою позов позивача до ТОВ «Фундамент», третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишили без задоволення.Стягнув із Позивача на користь ТОВ «Фундамент» судові витрати в розмірі 1327,91 грн., що вбачається з постанови Київського апеляційного суду від 08 травня 2019 року, яка міститься в матеріалах справи (а.с.43-49). Київський апеляційний суд у своїй постанові вказав, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №. 755/18006/15-ц зробила правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, враховуючи, що з вини [PERSON] , позивачеві завдано грошову шкоду на загальну суму 89 854, 98 грн., однак цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в Приватному Акціонерному Товаристві «Страхове товариство» Іллічівське», суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суму грошових коштів у розмірі 89 854, 98 грн. (88 527, 07 грн. - вартість відновлювального ремонту + 1327, 91 грн. вартість судових витрат, які Київський апеляційний суд стягнув з позивача постановою від 08 травня 2019 року). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності до квитанції № 0.0.1442504974.1 від 20 серпня 2019 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 898, 55 грн., а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Страхове товариство» Іллічівське» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 898, 55 грн.

Outcome: approved