Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

19 серпня 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 122264,70 грн. та судовий збір у розмірі 1833,97 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 150/2-1764, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 21740,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,88% річних, з кінцевим терміном погашення - 10.05.2015 року. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна була виконати зобов'язання у повному обсязі, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість у сумі 5201,79 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку складає 122264,70 грн., яка складається з: 72769,51 грн. - заборгованість за кредитом, 10955,37 грн. - сума заборгованості за відсотками, 35501,25 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3038,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, щодо розгляду справи на підставі ст.224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст.224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору №150/2-1764 від 19.05.2008 року [PERSON] отримала кредит у сумі 21740 доларів США, із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 8,88%, з кінцевим терміном погашення 10.05.2015 року. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачувала суми кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 150/2-1764 від 19.05.2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] встановив, що станом на 12.01.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 5201,79 доларів США, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку складає 122264,70 грн., яка складається з: 72769,51 грн. - заборгованість за кредитом, 10955,37 грн. - сума заборгованості за відсотками, 35501,25 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 3038,56 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. В той же час відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], яка зареєстрована у м.Донецьку, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за його користування нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним. Згідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»» заборгованість у розмірі 83724,88 грн., яка складається з: - 72769,51 грн. - заборгованість за кредитом; - 10955,37 грн. - заборгованість за відсотками; В іншій частині позову про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту 35501,25 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 3038,56 грн., відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому слід стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати у розмірі 1255,87 грн. пропорційно до задоволеного позову.

Outcome: partial