Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

21 березня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], 29 вересня 1965р.н., який був укладений у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного виконавчого комітету м.Дніпропетровська, 27 серпня 1994 року, актовий запис №948. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 серпня 1994 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного виконавчого комітету м.Дніпропетровська, актовий запис №948. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюб сторін існує формально, фактично шлюб між сторонами був припинений з 2003р. З цього часу сторони не мешкають разом, не проживають однією родиною, спільне господарство не ведуть. За, таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спір про поділ майна відсутній. На примирення не згодна, вважаю що необхідно розірвати шлюб: Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення, але у звязку з тим, що відповідач від реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС ухиляється, вимушена звернутись до суду. У судове засідання позивач не зявилася. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судові засідання двічі підряд не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 27 серпня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого райвиконкому м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №948, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с.6). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується матеріалами справи. Подружнє життя між сторонами не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з 2003 року, що підтверджується заявою позивача. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved