Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

20.09.2018 заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [INFO] його батька [PERSON], [INFO], в місті Донецьк. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] в місті Донецьк, яке на даний час відноситься до тимчасово окупованої території України. Після смерті батька він звернувся до Солом'янського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з проханням видачі свідоцтва/довідки про смерть українського зразка. Проте у видачі свідоцтва про смерть було відмовлено. Встановлення факту смерті його батька необхідно для державної реєстрації смерті останнього та отримання свідоцтва про смерть. Від заявника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Заінтересована особа - Солом'янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явилася. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] [PERSON] помер в місті Донецьк, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.09.2018, яке видано на тимчасово окупованій території України. Оскільки на території вказаного населеного пункту органи державної влади України на час розгляду справи тимчасово не здійснюють свої повноваження, державна реєстрація факту смерті по місцю проживання у встановленому законодавством України порядку проведена не була. Таким чином, наявні матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк. Померлий [PERSON] доводився заявнику [PERSON] батьком, що підтверджується наданими суду доказами, зокрема копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 14.08.1961. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 49 ЦК України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану, що підлягає державній реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до роз'яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався до Солом'янського районного у м. Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві з відповідною заявою, проте у реєстрації смерті [PERSON] йому було відмовлено. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Враховуючи наведене вище, зважаючи, що факт смерті [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, проте його реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива з наведених вище підстав, суд дійшов висновку, що вимоги викладені в заяві являються обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на обставини зазначені вище суд вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], яка настала [INFO] в місті Донецьк, належить задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved