Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

20.01.2020 позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, який надійшов до суду 23.01.2020. 24.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено головуючого, якому 29.01.2020 було передано справу цивільною канцелярією. 30.01.2020 було надано запит до електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА. 31.01.2020 було отримано відповідь. 02.02.2020 було відкрито провадження в загальному порядку, підготовче засідання призначено на 10.03.2020. 10.03.2020 справу призначено до судового розгляду на 01.04.2020. 01.04.2020 розгляд справи не відбувся через карантинні обмеження, справу призначено на 27.05.2020. 27.05.2020 було проведено судовий розгляд на якому було поновлено строк ТОВ «Оптімум тур» для подання відзиву та доказів через те, що останні не отримували вчасно ухвали про відкриття провадження, а також запроваджені в подальшому карантинні обмеження та прийнято відповідний відзив. Представнику ТОВ «ТТВК» було відмовлено у поданні відзиву через пропущення строку та відсутності клопотання про поновлення останнього. За клопотанням позивача судове засідання було відкладено для надання відповіді на відзив на 09.07.2020. 27.05.2020 від представника ТОВ «ТТВК» надійшли письмові пояснення по суті справи. 01.06.2020 від позивач надійшла заява про забезпечення доказів, яка розглянута 09.07.2020 про що постановлена ухвала. 02.06.2020 від позивача надійшла заява про неврахування пояснень по суті справи ТОВ «ТТВК» від 27.05.2020, оцінка якої буде надана надалі. 03.06.2020 від позивача надійшли заперечення проти заяви адвоката про стягнення витрат на правову допомогу, оцінки яким буде надана надалі. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з метою організації відпочинку своєї родини у Туреччині останній уклав з ТОВ «Оптімум тур» договір на туристичне обслуговування за що сплатив кошти. Разом з тим, умови договору відповідачі виконали неналежним чином, а також фактично перед укладенням договору ввели позивача в оману щодо якості готелю, а також умов страхування, що призвело до шкідливих наслідків для родини позивача в період відпочинку. Так, позивач зазначає, що співробітником ТОВ «Оптімум тур» було запропоновано готель, який за її словами мав позитивні відгуки туристів. Проте, після прибуття в готель, родину позивача поселили на цокольному поверсі, де були неналежні умови проживання, антисанітарія, співробітники готелю вимагали додаткові кошти для зміни номеру. Крім того, в подальшому мав місце страховий випадок із дитиною позивача, яка захворіла і двічі отримувала медичну допомогу. Останній раз дитина позивача була госпіталізована до лікарні, проте враховуючи, що співробітник ТОВ «Оптімум тур» неналежно виконала свої обов`язки і щодо надання інформаційно - консультативних послуг в частині медичного страхування, позивачем було обрано вид страхування до якого не входить відшкодування додаткових витрат, пов`язаних з необхідністю зміни дати вильоту та оплату квитків, у зв`язку з перебуванням дитини у лікарні, а також оплату проживання у готелі. Через такі неякісні послуги, позивач вимушений був з хворою дитиною залишити лікарню і на свій ризик перевозити дитину, яка перебувала у вкрай незадовільному стані здоров`я до країни проживання. Після приїзду на територію України дитина, була одразу госпіталізована до лікарні. Всі ці дії спричинили позивачу та його родині моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях через хворобу дитини та відсутність належного медичного забезпечення, переживання за життя дитини, оскільки діагноз останньої був вкрай негативним і через відсутність необхідного медичного страхування та фінансової можливості продовжити лікування за власний кошт, маленьку хвору дитину батьки вимушені були перевозити до додому, що могло привезти до летальних наслідків. Зазначене залишило неймовірно важку травму після такого відпочинку, який був зіпсований. Окрім цього, ТОВ «Оптімум тур» надало неналежні інформаційно - консультативні послуги й щодо самого готелю, умов проживання, харчування, яке й доречі і могло спричинити хворобу дитини. За результатами пошуку відгуків про готель, про які позивач дізнався в мережі інтернет після повернення, останні були вкрай негативними, натомість співробітник ТОВ «Оптімум тур» інформувала, що останній є добрим саме за відгуками туристів. Зважаючи на вказані обставини позивач вважає, що права останнього, дитини були порушеними як споживачів туристичних послуг, що полягає у: ненаданні споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу, що забезпечує можливість ії свідомого і компетентного вибору, до придбання послуги; передачі споживачам туристичних послуг неналежної якості та ненадання інформації про цю послугу; страхування позивачів за видом добровільного страхування - «Страхування медичних витрат», замість обов`язкового виду страхування - «Медичне страхування»; неналежного страхування медичних та додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); не доведенні до відома туристів (позивачів) інформації про умови обов`язкового страхування до укладення договору на туристичне обслуговування (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); невидачі туристам договору на обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) страхування; недодержання вимог характеристик та класифікаційних ознак видів добровільного страхування, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 565, що виразилось у страхуванні позивачів турагентом та туроператором (страхувальниками) у ПрАТ «Європейське туристичне страхування» саме за програмою «А», що обмежило страхування випадку під час здійснення застрахованими особами подорожі за кордон. За таких обставин позивач просить стягнути з ТОВ «ТТВК» вартість відпочинку в сумі 29900 грн., також стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 1000000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити та додатково пояснив, що до страховика з вимогами не звертався, пам`ятку застрахованої особи отримував від співробітника ТОВ «Оптімум тур» за тиждень до подорожі. Медична допомога на вимогу позивача в країні відвідування, дитині була надана двічі. Представники ТОВ «Оптімум тур» в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що умови договору виконані належним чином у повному обсязі. Так, позивач особисто обирав отель при цьому перебував у постійному контакті з представником ТОВ «Оптімум тур», яка пропонувала останньому різні варіанти з розрахунку тієї суми, яку позивач міг витратити на відпочинок. Позивач мав безперешкодну можливість обрати інший готель, особисто перевірити відгуки туристів про запропонований готель, які мають постійну тенденцію змінюватися, проте вирішив зупинитися на запропонованому варіантів з урахуванням його вартості. Крім того, співробітник ТОВ «Оптімум тур» також пропонувала позивачу та роз`яснювала типи страхування, які можуть бути запропоновані, позивач з урахуванням фінансових можливостей обирав сам тип страхування. Позивачу була вручена пам`ятка страхувальника, де зазначені всі типи страхування і перелік послуг, з урахуванням цього позивач мав безперешкодну можливість ознайомитися із послугами страховика і обрати інший тип страхування більш вартісний та розширений, оскільки туристична подорож мала місце через тиждень після вручення такої пам`ятки, проте позивач такою можливістю не скористався. Під час перебування у готелі країни, відповідачі не несуть відповідальність за дії працівників готелю країни, де перебуває на відповіднику турист. Разом із тим на вимогу позивача, який перебував у постійному контакті з представником відповідачів у готелі, а також працівником ТОВ «Оптімум тур» мала місце заміна номеру в готелі. За якість послуг у готелі відповідачі також не несуть відповідальності, про що зазначено у договорі на туристичне обслуговування. Таким чином, ТОВ «Оптімум тур» вважає, що права позивача та його родини, як споживачів, наданих туристичних послуг на умовах договору порушені не були. Зазначені доводи представників ТОВ «Оптімум тур» викладені у відзиві на позовну заяву /т. І а.с. 156 - 166/. Представник ТОВ «ТТВК» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених ТОВ «Оптімум тур» та пояснив, що відповідачі виконали свої зобов`язання за договором у повному обсязі, відповідно до умов останнього відповідачі не несуть відповідальності за відхилення щодо обслуговування, що надаються в готелі приймаючої сторони, невідповідність рівня готелю суб`єктивним очікуванням туристів, невідповідність туристичних послуг невиправданим очікуванням, суб`єктивній оцінці та завищеним сподіванням туриста, якості послуг приймаючої сторони. Крім того, підписанням договору на туристичне обслуговування, позивач погодився бути застрахованим ТОВ «Оптімум тур», що виконано останнім, хоча міг обрати страхову компанію на власний розсуд, а також вид страхового забезпечення. Також позивач був належним чином проінформований про перелік медичних послуг, які входять до складу обраного виду страховки, оскільки отримав відповідну пам`ятку, де зазначено види страховки, перелік послуг та їх вартість. Позивач міг обрати будь який вид страхового забезпечення, ознайомившись із пам`яткою, звернутися з вимогами про доповнення чи зміни виду страхування, а також страхування додаткових ризиків, проте вирішив не змінювати обраний вид страхового забезпечення на якому був зупинений вибір позивача хоча до подорожі, з моменту отримання ваучеру, був тиждень часу. Що стосується претензій позивача в частині того, що страхове забезпечення не було обов`язковим, а добровільним, то закон не вимагає виключно обов`язкового страхування, законодавством передбачено, що страхування туристів на час подорожі здійснюється суб`єктами туристичної діяльності на основі угод із страховиками, що є обов`язковим і дана вимога була виконана. Крім того, після отримання пам`ятки застрахованої особи, позивач міг безперешкодно отримати будь які інформацію із сайту страховика, яка є у вільному доступі, зв`язатися у будь який спосіб із представником страховика за контактами вказаними у пам`ятці застрахованої особи також для отримання будь якої інформації, якщо наданої інформації було не достатньо тощо. Що стосується не надання договору страхування, то згідно договору, як зазначено вище позивач погодився бути застрахованим ТОВ «Оптімум тур», а відповідно до законодавства таке страхування здійснюється за договорами із суб`єктом туристичних послуг та страховиками, а туристу вручається пам`ятка застрахованої особи. Пояснення представника ТОВ «ТТВК» останній долучив у письмовому вигляді /т.І а.с. 238-243/. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.02.2018 між ТОВ «ТТВК», який є туроператором та ТОВ «Оптімум тур», який є турагентом укладено агентський договір по реалізації туристичних послуг (далі - агентський договір) /т. І а.с. 174 - 177/. Предметом агентського договору п. п. 2.1 - 2.3, турагент зобов`язується за винагороду надати туроператору послуги з реалізації туристичного продукту та/або окремих характерних та супутніх туристичних послуг та товарів, а саме, але не виключно: страхування, послуги з перевезення, розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщення (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції, екскурсії, реалізації мобільного зв`язку тощо) туристу, шляхом укладення договору про надання туристичного продукту (туристичні послуги) від імені та за дорученням туроператора, а також здійснювати фактичні дії визначені умова цього договору. Турагент може надавати туристам консультаційні послуги стосовно туристичного продукту та інші супутні послуги від власного імені. Умови та вартість цих послуг повинні бути погоджені між туристом та турагентом, їх вартість не повинна перевищувати загальної (опублікованої) вартості туристичного продукту. Туристичні послуги, що можуть включатися до туристичного продукту, відображаються в рекламно - інформаційних матеріалах (каталогах, інтернет - сайті, рекламних буклетах, спеціальних пропозиціях і т.п.), які надаються туроператором турагенту. 16.06.2019 з метою організації відпочинку своєї родини у Туреччині позивач уклав з ТОВ «Оптімум тур» договір на туристичне обслуговування (далі - договір) /т. І а.с. 27 - 29/, за що було сплачено 29900 грн. /т. І а.с. 32/. Предметом договору ТОВ «Оптімум тур», який є турагентом зобов`язується відповідно до бронювання ТОВ «ТТВК», який є туроператором, здійсненого за замовленням позивача, який є туристом та замовником, надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно - консультативні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Позивач просить визнати дії відповідачів протиправними щодо ненадання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про послугу, що забезпечує можливість ії свідомого і компетентного вибору, до придбання послуги; передачу споживачам туристичних послуг неналежної якості та ненадання інформації про цю послугу; страхування позивачів за видом добровільного страхування - «Страхування медичних витрат», замість обов`язкового виду страхування - «Медичне страхування»; неналежного страхування медичних та додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); не доведенні до відома туристів (позивачів) інформації про умови обов`язкового страхування до укладення договору на туристичне обслуговування (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); невидачі туристам договору на обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) страхування; недодержання вимог характеристик та класифікаційних ознак видів добровільного страхування, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 565, що виразилось у страхуванні позивачів турагентом та туроператором (страхувальниками) у ПрАТ «Європейське туристичне страхування» саме за програмою «А», що обмежило страхування випадку під час здійснення застрахованими особами подорожі за кордон. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. Відповідно до ч.15 ст. 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про туризм», будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; характеристику готелів та інших об`єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; ціну туристичних послуг. Туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. До укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: основні вимоги до оформлення в`їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в`їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення; медичні застереження стосовно здійснення туристичної подорожі, зокрема протипоказання через певні захворювання, особливості фізичного стану (фізичні недоліки) і вік туристів, а також умови безпеки туристів у країні (місці) тимчасового перебування; туроператора (турагента), його місцезнаходження, поштові реквізити, контактний телефон, наявність ліцензії на провадження туристичної діяльності та інші відомості відповідно до законодавства про захист прав споживачів; керівника групи та засоби зв`язку з ним у разі здійснення туристичної подорожі за кордон чи перебування за кордоном неповнолітньої та/або малолітньої особи з метою встановлення законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи прямого зв`язку з нею; час та місце проміжних зупинок і транспортних сполучень та категорію місця, яке споживач займатиме в певному виді транспортного засобу; види і тематику екскурсійного обслуговування, порядок здійснення зустрічей і проводів, супроводу туристів; стан навколишнього природного середовища, санітарного та епідеміологічного благополуччя; назву, адресу та контактний телефон представництв туроператора або організації (організацій), уповноваженої туроператором на прийняття скарг і претензій туристів, а також адреси і телефони дипломатичних установ України у країні (місці) тимчасового перебування або місцевих служб, до яких можна звернутися у разі виникнення труднощів під час туристичної подорожі; порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або добровільного страхування туристів, розмір, порядок і умови виплати страхового відшкодування, а також можливість та умови добровільного страхування витрат, пов`язаних з розірванням договору на туристичне обслуговування за ініціативою туриста, страхування майна; розмір фінансового забезпечення туроператора (турагента) на випадок його неплатоспроможності (банкрутства) та кредитну установу, яка надала таке забезпечення. Відповідно до ч.7 ст.20 Закону України «Про туризм», кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; домовленості сторін. Відповідно до ч.13 ст.20 Закону України «Про туризм» права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.30 Закону України «Про туризм», порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є: провадження туроператорської діяльності без отримання відповідної ліцензії або недодержання ліцензійних умов; залучення до надання туристичних послуг осіб, які не відповідають встановленим законодавством відповідним кваліфікаційним вимогам; ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення вимог стандартів, норм і правил у галузі туризму; незаконне використання категорії об`єкта туристичної інфраструктури; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг; невиконання розпоряджень уповноважених органів та осіб про усунення порушень ліцензійних умов; порушення правил щодо охорони чи використання об`єктів туристичної інфраструктури, знищення або пошкодження об`єктів відвідування; створення перешкод уповноваженій на те законом посадовій чи службовій особі у здійсненні контролю за туристичною діяльністю, у проведенні перевірки якості надаваних (наданих) туристичних послуг або додержанні ліцензійних умов, стандартів, норм і правил щодо здійснення туристичної діяльності; незаконне втручання у здійснення туристичної діяльності; розголошення відомостей, що становлять конфіденційну або іншу охоронювану законом інформацію. Законами може передбачатися відповідальність і за інші порушення у сфері туристичної діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про туризм», суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до п. п. 7, 17 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Правовідносини у туристичній діяльності опосередковуються не лише договорами між споживачем та туристичним агентом, договорами про туристичне обслуговування між споживачем та туристичним оператором: права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також Законом України «Про туризм». У разі укладення договору між туроператором та турагентом на реалізацію туристичного продукту (агентський договір) до такого договору застосовуються загальні положення про агентський договір, закріплені главою 31 Господарського кодексу України. Між туроператором як особою, що створює туристичний продукт, та турагентом як особою, що такий продукт реалізує, можуть укладатися й інші договори - комісії, доручення тощо, однак характерною ознакою таких договорів є те, що туристичний агент діє від імені та/або в інтересах туроператора з питань продажу туристичного продукту. Такими договорами можуть бути закріплені певні особливості відповідальності суб`єктів туристичної діяльності у разі неналежного виконання зобов`язань за агентським (чи іншим) договором. Так, відповідно до положень ч.1 ст.295 та ч.1 ст.297 ГК України, комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. За агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Однак такі договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, окрім випадку, якщо такий договір не був укладений туроператором і турагентом на користь третьої особи (споживача) відповідно до положень ст. 636 ЦК України. Виконання такого договору на користь третьої особи можуть вимагати як особи, які уклали договір (турагент та туроператор), так і третя особа (турист), на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 643/6064/15-ц (ЄДРСРУ № 73189634). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Одночасно, відповідно до ч. 2 ст. 528 ЦК України навіть у випадку покладення виконання обов`язку боржником на іншу особу, відповідальним за виконання зобов`язання залишається боржник, а не така особа. Таке положення закону обумовлене тим, що встановлення обов`язків для третіх осіб, які не є учасниками зобов`язання, не відповідало б засадам справедливості, на яких мають ґрунтуватися зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Відповідно до ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до ч. ч.12, 14 ст.20 Закону України «Про туризм», саме туроператор, як сторона за договором несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. З огляду на викладене, агентські та субагентські договори не створюють собою прав та обов`язків для споживача, який 1) не є стороною такого договору, 2) не є особою, на користь якої укладається такий договір. Відповідно, Замовник турпродукту як третя особа у договірних правовідносинах та його агентів та субагентів не наділявся правами, а отже, не може набувати обов`язків, та щодо такої особи не можуть застосовуватись жодні договірні санкції, які суттєво впливають на права та інтереси третьої особи, яка не є стороною таких правовідносин. До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у прийнятій 13 березня 2019 року постанові у справі 750/9028/15-ц. Отже, за змістом ч. ч.1, 2, 8, 10, 11 ст.20, ч. 2 ст.30, ч. ч.1, 2 ст. 32, ч.1 ст.33 Закону України «Про туризм», ч. 1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст.526, 610, 611, 612, 623, ч.5 ст.653, ст.906 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Таким чином, у разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-42цс13 від 03 липня 2013 року. Аналогічна правова позиція підтримана в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 758/8046/15-ц, провадження № 61-11793св18 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі№ 750/3695/17-ц, провадження № 61-15781 св 18. Відповідно до п. 8.4. агентського договору, туроператор відповідає за виконання взятих на себе зобов`язань тільки за умови виконання турагентом вимог цього договору, чинного законодавства, в т.ч. у сфері захисту прав споживачів. Згідно п. 8.5. агентського договору, надаючи інформацію про категорію готелю, туроператор керується виключно класифікацією готелів, яка наводиться адміністрацією готелю. Відповідно до п. 3.2.3. агентського договору, умови якого будуть наведені в частині, що стосуються вимог позивача, до укладення договору про надання туристичних послуг (видачі ваучера) турагент зобов`язаний інформувати туристів про їх права та обов`язки, надавати повну та достовірну інформацію про організацію туру, умови страхування, характеристики готелів, інших місць розміщення туристів, у тому числі їх місце розташування, класифікація за законодавством країни (місця) тимчасового перебування, відомості про підтвердження відповідних послуг готелю встановленим вимогам, відомості про правила тимчасового проживання, строки і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування під час туристичної поїздки; відомості про страхову компанію, що здійснює страхування ризиків, пов`язаних з наданням туристичного обслуговування, порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або можливого добровільного страхування ризиків туристів, розмір порядок і умови виплати страхового відшкодування, правила звернення представників страхової компанії в країні відпочинку. Своєчасно передавати туристу документи, що підтверджується відміткою туриста про їх одержання в договорі на туристичне обслуговування. Відповідно до п. п. 3.2.1., 3.2.2, 3.2.3. договору на туристичне обслуговування умови якого будуть наведені в частині, що стосуються вимог позивача, турагент зобов`язаний здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуг замовлені туристом, у повному обсязі в кількості та якості та у визначеному договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту туристом у строки встановлені договором. До укладення договору про надання туристичних послуг турагент зобов`язаний інформувати туристів про їх права та обов`язки, характеристики готелів, інших місць розміщення туристів, у тому числі їх місце розташування, класифікація за законодавством країни (місця) тимчасового перебування, відомості про підтвердження відповідних послуг готелю встановленим вимогам, відомості про правила тимчасового проживання, строки і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування під час туристичної поїздки; відомості про страхову компанію, що здійснює страхування ризиків, пов`язаних з наданням туристичного обслуговування, порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або можливого добровільного страхування ризиків туристів, розмір порядок і умови виплати страхового відшкодування, правила звернення представників страхової компанії в країні відпочинку. Ознайомити туристів з умовами договору страхування та пов`язаною інформацією, розміщеною на сайті туроператора та/або на сайті страхової компанії. Згідно копії ваучеру замовлений та оплачений згідно договору на туристичне обслуговування, позивачем тур його родини у кількості три особи відбувся у період з 26.06.2019 - 05.07.2019 /т. І а.с. 191/. Як вбачається з наданих роздруківок телефонного додатку - месенжер «Вайбер», турагент перед укладенням договору на туристичне обслуговування надав позивачу та дружині останнього інформацію щодо можливих варіантів готелів за запитами і побажаннями, які повідомили туристи, а також іншу інформацію, на вимогу останніх, при цьому суд звертає увагу на те, що співпраця турагента з позивачем розпочалась більше ніж за місяць 14.05.2019 до укладення договору 15.06.2019 /т. І а.с. 20 - 26, 178/. При наданні відомостей щодо готелів, турагентом, окрім їх опису направлялися посилання на сайт подорожей «TripAdvisor», де зазначені відзиви, фотографії, оцінки та інша інформація щодо готелів. З даної переписки вбачається, що турагентом було запропоновано достатньо варіантів, після чого позивач повідомив, що інформації достатньо і останній після її вивчення повідомить про свій вибір /т. І а.с. 23/, що в подальшому останнім і було зроблено. Що стосується доводів позивача про те, що обраний ним готель не виправдав суб`єктивні очікування останнього в частині розміщення, стану номерів, харчування слід зазначити наступне. На підтвердження своїх суджень, що запропонований турагентом готель, який обраний позивачем, не відповідає належній якості, позивач надав витяги з відгуками про останній з того ж сайту подорожей «TripAdvisor», посилання на який було надано турагентом. Так, вбачається, що частина відгуків туристів про обраний позивачем готель є негативною і дата таких відгуків 2017, 2018 рік та 2019 до дати подорожі позивача і укладення договору /т. І а.с. 48 - 55, 60 - 62/. Отже, суд приходить до висновку, що при обранні варіантів позивач міг бачити негативні відгуки, однак це не влипнуло на вибір останнього. Крім того, також за оцінкам інших туристів з того сайту подорожей обраний позивачем готель користується позитивними відгуками /т. І а.с. 196 - 203/. Згідно п. 6.10. договору про надання туристичних послуг (договору), туроператор не несе відповідальність за невідповідність туристичних послуг невиправданим очікуванням, суб`єктивній оцінці та завищеним сподіванням туриста. Туроператор не приймає претензії базованих на зазначених критеріях. Згідно п. 6. 11 договору, не вважається неналежним виконання даного договору суб`єктивне сприйняття та оцінювання туристом якості послуг приймаючої сторони. Туроператор не несе відповідальності за обставини, на які він не може прямо впливати, такі як наприклад: неввічливе ставлення персоналу приймаючої сторони, технічні проблеми в зовнішніх чи внутрішніх мережах, поломки в електроприладах номеру, погодні умови, прийняття рішень адміністрацією готелю приймаючої сторони, органами місцевого самоврядування, органами влади про здійснення капітальних реконструкцій на території засобу розміщення або на сусідніх територіях та інші обставини. Послуги надаються відповідно до вимог, стандартів та законодавства приймаючої сторони. Враховуючи наведене, суд переконаний, що підстав вважати, що турагентом та/або туроператором не були виконані умови договорів, які наведені вище, про надання повної та достовірної інформації стосовно обраного позивачем готелю, харчування, тощо відсутні. Беззаперечно, за вище вказаних обставин вбачається, що за місяць до укладення договору на туристичне обслуговування позивач мав можливість здійснити свідомий та компетентний вибір щодо придбаної ним послуги на підставі наданої турагентом інформації. Крім того, суд звертає увагу, що турагентом було запропоновано не один, а ряд готелів, що надавало можливість вибору. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що умови договорів відповідачами в цій частині виконано у повному обсязі належним чином. Що стосується доводів позивача в частині страхування позивачів за видом добровільного страхування - «Страхування медичних витрат», замість обов`язкового виду страхування - «Медичне страхування»; неналежного страхування медичних та додаткових витрат, які безпосередньо пов`язані з настанням страхового випадку (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); не доведенні до відома туристів (позивачів) інформації про умови обов`язкового страхування до укладення договору на туристичне обслуговування (неналежному наданні фінансових послуг у сфері страхування); невидачі туристам договору на обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) страхування; недодержання вимог характеристик та класифікаційних ознак видів добровільного страхування, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 № 565, що виразилось у страхуванні позивачів турагентом та туроператором (страхувальниками) у ПрАТ «Європейське туристичне страхування» саме за програмою «А», що обмежило страхування випадку під час здійснення застрахованими особами подорожі за кордон, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 п. 9 ч. 2 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про порядок забезпечення туроператором обов`язкового та/або добровільного страхування туристів, розмір, порядок і умови виплати страхового відшкодування, а також можливість та умови добровільного страхування витрат, пов`язаних з розірванням договору на туристичне обслуговування за ініціативою туриста, страхування майна. Згідно ч. ч. 1- 6 Закону України «Про туризм», страхування туристів (медичне та від нещасного випадку) є обов`язковим і забезпечується суб`єктами туристичної діяльності на основі угод із страховиками. Туристи вправі самостійно укладати договори на таке страхування. У цьому випадку вони зобов`язані завчасно підтвердити туроператору чи турагенту наявність належним чином укладеного договору страхування. Договором страхування повинні передбачатися надання медичної допомоги туристам і відшкодування їх витрат при настанні страхового випадку безпосередньо в країні (місці) тимчасового перебування. Інформація про умови обов`язкового страхування має бути доведена до відома туриста до укладення договору на туристичне обслуговування. Обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) страхування здійснюється один раз на весь період туристичної подорожі. За вимогою туриста туроператор чи турагент забезпечують страхування інших ризиків, пов`язаних із здійсненням подорожі. За бажанням туриста з ним може бути укладено угоду про страхування для покриття витрат, пов`язаних з анулюванням договору на туристичне обслуговування з ініціативи туриста, або угоду про страхування для покриття витрат, пов`язаних з передчасним поверненням до місця проживання при настанні нещасного випадку або хвороби. З аналізу наведених правових норм вбачається, що забезпечення туроператором страхування туристів є обов`язковим, проте таке страхування може бути якобов`язковим та/або добровільним, а отже доводи позивача в частині, що відповідачі не забезпечили саме обов`язкове страхування є неспроможними. Згідно п. 3.4.17 договору на туристичне обслуговування, підписанням даного договору турист погоджується бути застрахованим туроператором на період туристичної поїздки. Туроператор забезпечує туриста страхуванням при здійсненні поїздки на основі договору зі страховою компанією відповідно до ст. 16 Закону України «Про туризм», що передбачає обов`язкове (медичне та від нещасного випадку) страхування згідно правил страхових компаній. В разі придбання туристичного продукту за цим договором однією особою на користь інших осіб, така особа (замовник), що укладає цей договір на користь набувачів, що також мають статус туриста, підписанням договору підтверджує і погоджується, що замовник уклав договір від свого імені та імені набувача і гарантує туроператору, що наділений необхідними повноваженнями вчиняти правочини від імені в інтересах набувачів, ознайомлений з умовами договору та повідомив його умови. Таким чином доводи позивача про те, що договір страхування та умови останнього не були роз`яснені останньому турагентом є неспроможними. Крім того, в судовому засіданні позивач не заперечував, що останньому в день підписання договору за тиждень до подорожі, також була надана пам`ятка застрахованої особи, де зазначені програми страхування, перелік відповідних послуг в залежності від обраної програми та їх вартість /т. І а.с. 192 - 195/. Отже, позивач мав можливість додатково ознайомити із програмою страхування та обрати інший більш коштовний та розширений вид страхування та/ або укласти додатковий договір страхування, відмовитись від страхування туроператором, шляхом внесення змін до договору згідно п. 8.8. договору та забезпечити страхування особисто, обравши іншого страховика, що передбачено ч. 1 ст. 16 Закону України «Про туризм», тощо, проте таких дій не зробив, що свідчить про те, що з умовами страхування позивач був згоден, зокрема будучи обізнаним про останні до укладення договору на туристичне обслуговування. Крім того, згідно пам`ятки застрахованої особи, позивачу було забезпечено медичне страхування та від нещасного випадку п. 1 ст. 1 та п. 2 ст. 2 пам`ятки застрахованої особи /т. І а.с. 192/, що передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про туризм». Згідно п. 3 ч. 4 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», передбачено медичне страхування. Позивач зазначає, що останнього в порушення вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про туризм» було застраховано не згідно п. 3. ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» (медичне страхування), а згідно п. 21 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування медичних витрат, про що прямо у назві виду страхування зазначено у пам`ятці застрахованої особи. Суд вважає дані доводи неспроможними, оскільки відповідно до п. 3. ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне медичне страхування це безперервне страхування здоров`я, а п. 21 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» це страхування певних медичних витрат. Незважаючи на різні терміни, предмет договору страхування є, саме медичне забезпеченням туристів на період їх перебування за кордоном із відповідно наданим переліком медичних послуг, яким як зазначив сам позивач і що підтверджується матеріалами справи, останній скористався після настання страхового випадку, що стався з його дитино. /т.І а.с. 91-100, 104-110/. В свою чергу, визначати назву програм медичного страхування, суб`єкт господарювання може на власний розсуд, оскільки це не заборонено законодавством. Суд вважає, що обрання позивачем виду добровільного медичного страхування, яке не покривало додаткових витрат, пов`язаних із настанням страхового випадку, за обставин наведених вище не створюють юридичних наслідків для відповідачів, оскільки останніми також дотримані умови договорів щодо забезпечення страхування. Крім того, згідно п. 6.12 туроператор не несе відповідальності за витрати туриста, пов`язані з настанням страхового випадку. У разі настання страхового випадку претензії по витратах турист пред`являє в страхову компанію, вказаному в страховому полісі. Позивач в судовому засіданні зазначив, що до страховика з претензіями не звертався, що в свою чергу свідчить про відсутність у позивача претензій до наданих медичних послуг, у зв`язку із настанням страхового випадку. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно п. 7 договору на туристичне обслуговування у випадку виникнення претензій в якості обслуговування, фактів ненадання або неналежного надання туристичних послуг, турист зобов`язується негайно під час знаходження в країні перебування звернутися до гіда та/або представника приймаючої сторони для їх оперативного усунення, що в свою чергу мало місце з приводу заміни номера в готелі і що на вимогу позивача було виконано. Якщо претензію не вирішено, турист готує письмову претензію з документально підтвердженими фактами порушення умов договору, яку повинен завірити підписами гід та/або представник приймаючої сторони. Турист передає письмову претензію туроператору через турагента протягом чотирнадцяти днів після закінчення туру з детальною інформацією про умови придбання туру, надання туристичних послуг, доданих документів і контактними даними туриста. Протягом 30 днів туроператор надає вмотивовану відповідь на претензію туриста. Рекламації з приводу якості туристичного обслуговування повинні бути надіслані туроператору через турагента письмово протягом чотирнадцяти днів з моменту закінчення туру з детальною інформацією про умови придання туру, надання туристичних послуг, доданих документів і контактними телефоном туриста. Туроператор не приймає претензії та не несе відповідальність по претензіях, що пов`язані з негативними наслідками спожитих послуг, що не є предметом даного договору або стосуються невідповідності рівня спожитих послуг суб`єктивним очікуванням Туристів. Як вбачається з копії ваучера подорож позивача та його родини закінчилась 05.07.2019, до суду позивач звернувся 20.01.2020 і протягом зазначеного часу до відповідачів з будь якими претензіями не звертався. Суд вважає за необхідне зазначити, що надані письмові пояснення дружини позивача, а також протокол опитування адвокатом особи за її згодою, а саме співробітника ТОВ «Оптімум тур», яка безпосередньо вела перемовини з позивачем перед, на час та після укладення договору на туристичне обслуговування, оцінюються критично, і не покладаються в основу рішення, оскільки з урахуванням принципу гласності, вказані особи мали б бути допитані як свідки в судовому засіданні і такі покази б були юридично спроможними з точки зору ст. 76 ЦПК України. Разом з тим відповідне клопотання заявлено позивачем не було, а клопотання представника ТОВ «Оптімум тур» було заявлено з пропущенням строків і питання про поновлення такого строку порушено не було. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні є необґрунтованими незаконними і такими, що задоволенню не підлягають. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Представником ТОВ «Оптімум тур» не надано доказів на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу, а тому у їх стягненні в сумі 10000 грн. суд відмовляє /т.І а.с. 214-221/. Суд вважає, що умова додаткової угоди, про оплату витрат на правову допомогу в подальшому може бути змінена за угодою сторін, зменшена, виключена, замінена виконанням в натурі тощо, а за таких обставин суд не вважає справедливим покладення таких витрат на позивача. Суд вважає, що після фактичного понесення відповідних витрат сторона має право звернутися з позовом про їх стягнення.

Outcome: dismissed