Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов У березні 2015 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу та матеріальних збитків. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 05.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про купівлю-продаж нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого між сторонами було укладено попередній договір №01. Відповідно до п.5 даного договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 920000, 00 грн. у якості завдатку в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу. Також, згідно п. 6 вказаного договору, продавець зобов`язувався протягом 30-ти календарних днів після підписання попереднього договору та отримання грошових коштів, укласти основний договір купівлі-продажу та здійснити передачу об`єкту нерухомості шляхом підписання акта прийому-передачі. 05.02.2015 року зважаючи на спливання 30-ти денного терміну, позивач звернувся до відповідача з вимогою укласти основний договір купівлі-продажу, але отримав відмову. Відповідач, повідомив що не має наміру продавати вищезазначене нежитлове приміщення, а також повертати суму сплаченого завдатку. Згідно п. 8 попереднього договору, якщо укладення основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та державної реєстрації переходу права власності на нежитлове приміщення будуть неможливими по причинам, які не залежать від покупця, продавець повинен повернути усі сплачені покупцем суми, а також відшкодувати покупцю збитки у сумі 2000, 00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом для захисту свої прав. З огляду на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму сплаченого авансу у розмірі 920 000 грн. 00 коп., суму завданих збитків у розмірі 2 000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. Рух справи в суді Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. від 06.03.2015 року провадження у справі було відкрито. 12.06.2015 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на виконання вказаної ухвали справу передано до експертної установи для проведення судової експертизи та зупинено провадження по справі. 09.10.2015 року експертною установою справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси без надання експертного висновку, у зв`язку з тим, що у встановлений законом термін запитані експертом матеріали були надані частково, без чого проведення експертизи не являлося можливим. 09.10.2015 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. відновлено провадження по справі. 16.02.2016 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 01.12.2016 року експертною установою справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси без надання експертного висновку, у зв`язку з тим, що у встановлений законом термін запитані експертом матеріали не надійшли, без чого проведення експертизи не являлося можливим. 02.12.2016 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. відновлено провадження по справі. 13.03.2017 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 29.06.2017 року експертною установою справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси без надання експертного висновку, у зв`язку з тим, що експертне завдання не було уточнено та запитувані експертом документи до експертної установи не надійшли, без чого проведення експертизи не являлося можливим. 30.06.2017 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. відновлено провадження по справі. 13.02.2018 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целух А.П. витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвої Олени Олексіївни оригінал довіреності від 12 жовтня 2015 року зареєстрованої в реєстрі за № 1707, бланк № НАР 338867, виданої від імені [PERSON] та оригіналу довіреності від 18 квітня 2013 року зареєстрованої в реєстрі за № 1210, бланк № ВТС 328925, виданої від імені [PERSON] . Витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Каралкіної Юлії Григорівни оригінал довіреності від 14 січня 2015 року, зареєстрованої в реєстрі за № 8, бланк № НАК 575329, виданої від імені [PERSON] .. 16.03.2018 року приватним нотаріусом Алєксєєвою О.О. на виконання ухвали суду про витребування доказів Малиновського районного суду міста Одеси від 13.02.2018 року надано копії запитуваних доказів (а.с.105-107). 16.04.2018 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целуха А.П. призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. 13.07.2018 року експертною установою справу повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси без надання експертного висновку, у зв`язку з тим, що у встановлений законом термін понад 45 календарних днів вимоги, заявлені експертом у клопотання, не були виконані, без чого проведення експертизи не являлося можливим. 13.07.2018 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Целуха А.П. відновлено провадження по справі. 14.05.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням з посади судді Целуха А.П. , за результатами якого визначено суддю Плавича І.В., 14.08.2019 року позивачем по справі заявлено заяву про відвід судді Плавичу І.В. (а.с.153). 15.08.2019 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Плавича І.В. вказану заяву задоволено (а.с.155-156). 20.08.2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку з відводом судді Плавича І.В., справа передана на розгляд судді Леонову О.С. 21.08.2019 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. 10.12.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У призначеному судовому засіданні представник позивача адвокат Висоцький В.Е. підтримав позов та просив суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, викликався до суду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, своє право на надання відзиву не реалізував. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 05.02.2015 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено попередній договір №01 купівлі-продажу нежилого приміщення (далі за текстом - Договір) (а.с.6-7). Згідно, п.2 Договору предметом договору є нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Пунктом 4 Договору визначено ціну договору у розмірі 1620000,00 грн, яка відповідно до п.5 мала бути виплачена наступним шляхом: покупець передає продавцю завдаток у сумі 920000,00 грн, що передбачено п.5.1 Договору, та відповідно до п.5.2 Договору під час підписання основного договору покупець передає продавцю суму грошових коштів у розмірі 700000, 00 грн. Пунктом 5.3 Договору, передбачено, що готівковий платіж у сумі 920000,00 грн, виплачується одночасно з підписанням вказаного договору, а продавець своїм підписом під даним договором підтверджує отримання грошових коштів у визначеній сумі. Пунктом 6 Договору визначено, що продавець зобов`язується на протязі 30-ти календарних днів після підписання вказаного договору і отримання вказаних в пункті 5 даного договору грошових коштів, укласти основний договір купівлі-продажу і здійснити передачу об`єкту, шляхом підписання акту прийому-передачі Пунктом 7 Договору передбачено, що у разі відмови продавця від виконання вказаного договору, а також при відмові продавця від укладення основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, чи невиконання продавцем обов`язків, щодо державної реєстрації прав власності на вказаний об`єкт нерухомості, покупець має право звернутися до суду. Пунктом 8 Договору передбачено, що якщо не укладення основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщеннями і державна реєстрація переходу права власності на нежитлове приміщення будуть неможливі по причинам, які не залежатимуть від волі Покупця, Продавець повинен повернути всі виплачені покупцем суми і відшкодувати збитки у сумі 2000, 00 грн. Жодних доказів щодо спростування доводів позивача, відповідач суду не надав. Таким чином, на момент розгляду справи доказів повернення суми авансу та збитків позивачу, у суду не має. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем була домовленість укласти договір купівлі-продажу нерухомості, проте в подальшому такий договір укладено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні положення про правочин визначені главою 16 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладений сторонами договір відповідає загальним засадам цивільного законодавства, а умови цього договору не суперечать його положенням. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір е укладеним з моменту його підписання сторонами. Статтею 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. При укладанні попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна, сторонами не була дотримана нотаріальна форма договору то передана наперед позивачем відповідачу сума є не завдатком, а авансом в рахунок наступного укладання договору купівлі-продажу. Відповідно до частин першої-третьої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи спір про повернення авансу та відшкодування збитків, завданих одній із сторін попереднього договору, суду слід встановити причину не укладення основного договору, чи мало місце необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладення договору, а також з`ясувати умови відповідальності, які були встановлені попереднім договором. Вказане викладено у правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-119цс1. Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена -у письмовій формі. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. В силу ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом та повертається у тому розмірі у якому вона була надана. Крім того, оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення між [PERSON] (відповідачем) та [PERSON] (позивачем) укладено не було, ніякого зобов`язання з виплати відповідачу вартості квартири у позивача не виникло, тому виходячи зі змісту ч.2 ст.570 ЦК України, передані ним відповідачу гроші є авансом. Оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення в установленому законом порядку між сторонами не укладено, передана відповідачу сума у розмірі 920 000 грн. 00 коп., підлягає поверненню. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Крім того Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до пунктом 8 Договору передбачено, що якщо не укладення основного договору купівлі-продажу нежитлового приміщеннями і державна реєстрація переходу права власності на нежитлове приміщення будуть неможливі по причинам, які не залежатимуть від волі Покупця, Продавець повинен повернути всі виплачені покупцем суми і відшкодувати збитки у сумі 2000, 00 грн. Відповідачем не було вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили б про його намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Таким чином, основний договір не було укладено по причинам, які не залежатимуть від волі Покупця. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Судом встановлено, що позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи квитанції про сплату судового збору від 12.02.2015 року, на зазначену суму. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Outcome: approved