Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

21.09.2015 року, позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки, посилаючись на те, що з червня 2008 року по квітень 2014 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання доньки. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши, що з відповідачем вона не проживає разом два роки і за весь цей час він жодного разу не надав їй допомоги на утримання дитини. Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 та ч. 3 ст. 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. В звязку з повторною неявкою відповідача, суд на підставі ч. 4 ст. 169, 224-225 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, врахувавши думку позивача, яка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що з червня 2008 року по квітень 2014 року сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 308806 виданого виконкомом Степанівської сільської ради 11 грудня 2009 року, 08 серпня 2009 року народилася [PERSON], а її батьком в свідоцтві зазначений [PERSON] (а.с.2). Згідно довідки № 530 від 15.06.2015року виданої Степанівською сільською радою, [PERSON] проживає за адресою [INFO] разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.3). Таким чином, відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає з позивачем і зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання. Відповідно до довітки УПтСЗН Олександрівської районної державної адміністрації, позивач є інвалідом 2-ї групи та отримує державну соціальну допомогу, яка складає 949,00 грн. (а.с.7). Відповідно до довідки УПФУ в Олександрівському районі Донецької області відповідач, перебуває на обліку УПФУ в Олександрівському районі Донецької області та отримує пенсію по інвалідності, як інвалід 3-ї групи в розмірі 1049,00 грн. (а.с.24). При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності з вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховує матеріальне становище малолітньої дитини, яка мешкає разом з матір'ю за її адресою, знаходиться на її утриманні, відсутність у відповідача інших дітей, його працездатність та можливість сплачувати аліменти. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані, оскільки відповідач має можливість надати позивачці матеріальну допомогу. Розглянувши вимоги позивача, стосовно стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини від допомоги по інвалідності інваліда ІІІ групи, але не менше 25 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, суд вважає, що вони підлягають задоволенню частково. Стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються від дня предявлення позову до суду. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial