Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

19 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про стягнення аліментних платежів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано та на підставі рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.04.2017 року, з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття. На теперішній час спільна донька сторін [PERSON] досягла повноліття та навчається у Криворізькому національному університеті, на денній формі навчання. Відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки не надає, хоча має таку можливість, є здоровою працездатною особою, працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Позивач належним чином повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа належним чином повідомлена про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, у судове засідання не з`явилася, письмових пояснень по суті справи до суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] (відповідач), а матір`ю [PERSON] (позивач) зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). На теперішній час спільна дитина сторін - [PERSON] є повнолітньою та відповідно до довідки №267 від 23.09.2020 є студентом І курсу, групи С-9-20-Б1Т(4.0д), Навчально-наукового інституту міжнародних відносин та соціальних наук. Вищого навчального закладу «Міжрегіональна Академія управління персоналом», денної форми навчання. Термін навчання за рівнем освіти бакалавр з 14.09.2020 по 31.08.2024. (а.с. 19). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 11). [PERSON] потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням з боку батька, оскільки власних доходів не має, перебуває на утриманні матері, не в змозі самостійно утримувати себе та забезпечувати витрати на проїзд, харчування та предмети першої необхідності. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а від так має регулярний і стабільний заробіток. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною третьою ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому з урахуванням матеріального положення сторін, враховуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а його повнолітня донька потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від доходу(заробітку) відповідача, щомісячно, на період навчання дитини, але не більш ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved