Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

20 червня 2019 року [PERSON] звернувся в суд з даним позовом до [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , у якому просив визнати її та її малолітнього сина [PERSON] , 2010 року народження, такими, що втратили право користування житловим будинком, який розміщений в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником будинку на підставі договору дарування житлового будинку від 22 липня 2016 року. В липні 2015 року даний будинок він здав по усній домовленості в оренду для [PERSON] для її проживання разом з неповнолітнім сином [PERSON] 12 травня 2017 року на прохання відповідачки він надав дозвіл на реєстрацію її місця проживання та реєстрацію місця проживання її неповнолітнього сина, з метою забезпечення можливості працевлаштуватися. В лютому 2018 року запропонував відповідачці змінити реєстрацію її місця проживання та реєстрацію місця проживання її сина та знятися з реєстрації в його будинку, оскільки має намір його продати. 09 лютого 2018 року [PERSON] разом із сином змінили місце проживання, переїхавши в м. Старокостянтинів, однак відповідач не вчинила жодних дій по зміні реєстрації свого місця проживання та місця проживання власного сина. Вказуючи на те, що відповідач в добровільному порядку не знімається з реєстрації за даною адресою, що перешкоджає йому, як власнику, належним чином користуватись та розпоряджатись будинком, в тому числі продати його, просив усунути перешкоди у користуванні будинком, визнавши відповідачку та її сина такими, що втратили право користування вказаним будинком. Ухвалою від 26 червня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 18 липня 2019 року. 18 липня 2019 року розгляд справи відкладено на 16 вересня 2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки та відсутністю відомостей про отримання нею судової повістки про виклик у судове засідання. Заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2019 року позов задоволено. 25 листопада 2019 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про поновлення строку для подання заяви про скасування заочного рішення від 16 вересня 2019 року та скасування заочного рішення суду. Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення по вказаній цивільній справі залишена без руху, надано термін для усунення недоліків сплати судового збору. Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення призначено до розгляду на 18 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року поновлено строк для подання [PERSON] заяви про скасування заочного рішення суду, задоволено заяву [PERSON] та скасовано заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16 вересня 2019 року, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні на 17 січня 2020 року. Розгляд справи відкладався за клопотанням представника відповідача для подання доказів на 17 лютого 2020 року та на 12 березня 2020 року через неявку сторони відповідача та представника третьої особи органу опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому. Ухвалою суду від 12 березня 2020 року провадження у\~справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації. Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року поновлено провадження у справі, оскільки рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2020 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення юридичного факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна та стягнення грошової компенсації набрало законної сили 24 грудня 2020 року, судове засідання призначено на 10 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кашин В.А., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи у їхню відсутність чи про відкладення розгляду справи суду не надали. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без участі органу опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради. Неявка сторони відповідача відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , який належить йому на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 22 липня 2016 року приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу Рябим П.М. Право власності на будинок зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за №884, що підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №64152168 від 22 липня 2016 року. Згідно довідки відділу місця проживання Шепетівської міської ради Хмельницької області від 12 березня 2019 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №662/03-27/2019 та №663/03-27/2019 від 20 травня 2019 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] були зареєстровані по [ADDRESS] , зняті з реєстрації місця проживання 12 травня 2017 року. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2020 року встановлено, що [PERSON] в період з 09 липня 2015 року по 09 лютого 2018 року проживала з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Визнано, придбаний за час спільного проживання автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Caddy» об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , зобов`язано [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частину вартості автомобіля. Після припинення фактичних шлюбних стосунків з лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , остання разом із малолітнім сином не проживають у спірному будинку, оскільки переїхали на постійне місце проживання у м.Старокостянтинів Хмельницької області, де мають власне житло, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, від 05 січня 2017 року, відповідно до якого [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/7 частці квартири [ADDRESS] . Згідно акту №25 від 06 березня 2019 року, складеного головою квартального громадського комітету №9 виконкому Шепетівської міської ради за участі сусідів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в будинку, розташованому по [ADDRESS] , не проживають з лютого 2018 року. Актом квартального громадського комітету №9 виконкому Шепетівської міської ради №47 від 10 травня 2019 року зафіксовано, що в будинку по [ADDRESS] , дитячих речей не виявлено. Відповідно до інформації Шепетівської спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 з поглибленим вивченням основ економіки і правознавства Хмельницької області від 17 травня 2019 року №02-28/115 [PERSON] навчався у даній школі з 01 вересня 2016 року по 16 серпня 2018 року. За заявою матері [PERSON] від 15 серпня 2018 року, наказом №26-у від 16 серпня 2018 року відрахований зі списку учнів 3-Б класу у зв`язку із переїздом на постійне місце проживання в м. Старокостянтинів, про влаштування на навчання надана довідка Старокостянтинівського ліцею Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області імені Михайла Семеновича Рудяка від 13 серпня 2018 року №74. Згідно інформації Старокостянтинівського ліцею Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області імені М.С.Рудяка № 01-12/60/2019 від 13 червня 2019 року [PERSON] , [INFO] , зарахований до ліцею в 3-Г клас 20 серпня 2018 року на підставі заяви матері [PERSON] від 13 серпня 2018 року та навчається в ліцеї. Отже судом встановлено, що з лютого 2018 року відповідач [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] не проживають у житловому будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності позивачу, у зв`язку з тим, що після припинення між [PERSON] та [PERSON] фактичних шлюбних стосунків перестали бути членами його сім`ї та переїхали на інше місце проживання у м. Старокостянтинів Хмельницької області, де неповнолітній син відповідача навчається у школі. Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти позову, за яких [PERSON] не допускає її до житлового будинку, оскільки з часу знаходження справи у суді остання не зверталась до суду із відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні будинком. Суд зауважує, що у відповідачки [PERSON] , як фактичної дружини [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України виникло лише право користування житлом, що належить позивачу [PERSON] на праві власності, якого він набув 22 липня 2016 року за договором дарування. Крім того, право [PERSON] на частку у спільному майні, нажитому за час спільного проживання, як подружжя, забезпечене рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 серпня 2020 року, яким з [PERSON] на її користь стягнуто грошову компенсацію за Ѕ частину вартості автомобіля придбаного за час спільного проживання. Відповідно до положень ст.ст. 379,\~380,\~381 ЦК України\~об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у томі числі житлового приміщення, будинку, квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Оскільки відповідачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] зареєстровані у будинку позивача, однак не проживають в ньому з лютого 2018 року, реєстрація відповідачки та її неповнолітнього сина у будинку не дозволяє позивачу розпоряджатися будинком на власний розсуд та значно обмежує його законні права, в т.ч. на продаж будинку, тому порушене право позивача, як власника будинку підлягає захисту, а перешкоди у реалізації прав власника будинку можуть бути усунені шляхом визнання відповідачки та її неповнолітнього сина такими, що втратили право користування цим будинком. Суд зазначає, що право малолітньої дитини не буде порушене, оскільки на спірне житло він набув лише права користування відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України, внаслідок того, що його матір перебувала у фактичних шлюбних стосунках із власником будинку, і переїхавши до фактичного подружжя матері разом з нею, набув відповідного права як член сім`ї власника будинку. Після того як [PERSON] та [PERSON] з лютого 2018 року припинили спільне проживання як подружжя, та переїзду разом із матір`ю до іншого міста м. Старокостянтинів Хмельницької області, де [PERSON] фактично проживає, разом з матір`ю, та навчається у школі, він втратив право на проживання у будинку позивача, оскільки не проживає у ньому. Суд зауважує, що відповідачі [PERSON] та її малолітній син [PERSON] мають інше житло - квартиру [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності з іншими співвласниками по 1/7 частині. З огляду на викладене, відповідачку та її неповнолітнього сина слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. В порядку\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 к., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Outcome: approved