Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи Служби у справах дітей у Галицькому районі Івано-Франківської області Галицької районної державної адміністрації з вимогами: - позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] ; - призначити її опікуном малолітньої [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] аліменти у її користь на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що її дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у дочки з відповідачем не склалося, рішенням Галицького районного суду від 16 березня 2015 року шлюб розірвано, визначено місце проживання дитини разом із дочкою - [PERSON] [INFO] померла її дочка - [PERSON] . Після смерті дочки її малолітня дитина [PERSON] залишилась проживати з нею. Зазначає, що одна приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні онуки. Відповідач за останні сім років коштів на утримання дочки не надавав, не брав участі у вихованні дитини, не провідував її, не цікавився здоров`ям дитини, не піклувався про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач самоусунувся від виховання доньки, ухилявся від виконання свого обов`язку свідомо, оскільки мав реальну можливість виконати його, але не вчиняв відповідних дій. Оскільки відповідач працездатний, а тому має можливість платити аліменти. Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явилися. Представницею позивачки - адвокаткою Шевчук-Філімон Н.М. скеровано на адресу суду заяву, у якій просить слухати дану справу її відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідач та його представник - адвокат Раврик І.Д. в судове засідання призначене 18 серпня 2021 року та 27 вересня 2021 не з`явилися. В силу пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, відповідач належно повідомлений про час та місце справи. Відповідач скористався правом подачі відзиву на позов. Позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає його надуманим, необґрунтованим та таким що не підлягає до задоволення. Зазначив, що не відмовляється від утримання та виховання дитини, а твердження позивачки що він не бере участі у вихованні та утриманні дочки не підтверджені належними доказами. Щодо розміру аліментів зазначив, що допомагає дитині як може. На даний час ніде не працює, так як здійснює догляд за матір`ю, яка є інвалідом 1 групи по зору з дитинства та отримує 33 грн. 73 коп. компенсаційних виплат. Орган місцевого самоврядування: Галицька міська рада в судове засідання представника не скерувала, такою надано суду висновок комісії з питань захисту прав дитини Галицької міської ради щодо можливості та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] . 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, присвоїно [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON] , що стверджується наявною в матеріалах справи копією виписки з рішення (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки №615 від 03 серпня 2020 року виданої Залуквянської сільською радою встановлено, що [PERSON] , [INFO] , жителька с.Залуква, до дня смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] перебувала на її повному утриманні(а.с.13). Дитина [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивачки. Батько дитини добровільно на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним. Згідно копії довідки до акта МСЕК [PERSON] матір відповідача є інвалідом 1 групи по зору з дитинства та потребує стороннього догляду(а.с.54). Згідно довідки №179 від 09 лютого 2021 року Галицького районного управління праці - [PERSON] знаходиться на обліку в Галицькому районному управлінні соцзахисту та отримує компенсаційну виплату працездатній особі, що не працює(не вчиться) і здійснює догляд за інвалідом 1 групи(а.с.55). Відповідно до висновку від 20 липня 2021 року, комісія з питань захисту прав дитини Галицької міської ради вважає за можливе та доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 3. Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 27 вересня 2021 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Пунктом 2 статті 8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року передбачено, що у всіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно з частини 1 статті 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог пункту15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно з абзацу 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Хант проти України» встановив, що між інтересами дитини й інтересами батьків має існувати справедлива рівновага, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу треба приділяти інтересам дитини, які за своєю природою повинні переважати над інтересами батьків. У своїй ухвалі від 01 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд України дійшов до висновку, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджався батьки офіційно про необхідність зміни ставлення до дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, тому важливе значення має висновок виконкому органу місцевого самоврядування про доцільність або передчасність застосування такого заходу. Слід також звернути увагу на те, чи створюються перешкоди для спілкування батька із дитиною з боку особи, з якою дитина проживає. Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини. З наведеного вище, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та призначення [PERSON] її опікуном, суд виходить з наступного. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 Цивільного кодексу України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно до частини 3 статті 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 63 Цивільного кодексу України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Виходячи з того, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , те що [PERSON] баба [PERSON] здійснює належний догляд за нею, виховує її та матеріально утримує, доказів участі відповідача в утриманні та вихованні дитини судом не здобуто, вимоги про встановлення опіки та призначення [PERSON] опікуна [PERSON] ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Щодо вимоги [PERSON] про про стягнення аліментів аліментів, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом передбачена рівність такого обов`язку. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи положення частини 1 статті 183 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до вимог частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам надані роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. У відповідності до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначив відповідач у відзиві на позов, він не працює, здійснює догляд за матірю, яка є інвалідом 1 групи по зору з дитинства, та отримує за це компенсаційні виплати у розмірі 33 грн. 73 коп. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити частково, та стягувати з відповідача на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1 250 гривень щомісяця на дитину, з їх подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 статі 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то судові витрати у виді сплаченого позивачкою за вимогу про позбавлення батьківських прав в сумі 840 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судовий збір за вимогу про встановлення опіки у розмірі 840 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. за вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з [PERSON] у дохід держави. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial