Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

21.03.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані за адресою: [ADDRESS] .В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.09.2008 року (справа №2-Ц-95), здійснено розподіл вказаного домоволодіння між позивачем [PERSON] , та відповідачем [PERSON] Позивачу виділено у користування приміщення, позначені: літерою «А» - приміщення (частина),5,6,7 площею 50,6кв.м. загальною вартістю 15464грн., сантехспоруди, опалювання, газифікацію загальною вартістю 645грн., гараж літера «Б» вартістю 608 грн., вбиральню літера «В» вартістю 40грн., сарай - літери «Г,г,г1» вартістю 4080грн., 1 / 2 частину брами №1 вартістю 532грн., а всього, на загальну суму, - 33019грн. Решта частина будинку виділена для користування [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. Рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №267 від 02.07.2010 року в зв`язку з розподілом між позивачем і [PERSON] житлового будинку на підставі рішення суду, за домоволодінням, що належить [PERSON] , закріплено поштову адресу - [ADDRESS] , а за домоволодінням, що належить позивачу, - закріплено нову поштову адресу - [ADDRESS] . Станом на теперішній час позивач не може зареєструвати право власності на свою частину вказаного домоволодіння, оскільки вказаним рішенням Болградського районного суду від 30 вересня 2008 року частина житлового будинку йому була виділена, але право власності на цю частку будинку не визнано,тому він змушений звернутися до суду знову для захисту свого права власності. Позивач у судове засідання не з`явився, у своїй заяві просив задовольнити його позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю. Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області, - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі його представника. Відповідач [PERSON] надіслала суду заяву про те, що копію позовної заяви отримала, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без її участі. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Судом, в ході дослідження доказів даної справи, були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 30.09.2008 року (справа №2-Ц-95) здійснено розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] між позивачем [PERSON] , та відповідачем [PERSON] Позивачу виділено у житловому будинку [ADDRESS] у позначеному літерою «А» приміщення 1(частину),5,6,7, - площею 50,6кв.м., загальною вартістю 15464грн., сантехспоруди, опалювання, газифікацію на суму 6459грн., гараж літера «Б» вартістю 6081грн., вбиральню літера «В» вартістю 403грн., сарай літера «Г,г,г1» вартістю 4080грн., 1 / 2 частину брами №1 вартістю 532грн., а всього на загальну суму 33019грн. Решта частина будинку виділена у користування [PERSON] Рішення суду набрало законної сили(а.с6-7); - згідно рішення виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області № 267 від 02.07.2010 року, у зв`язку з розподілом між позивачем і відповідачем [PERSON] житлового будинку на підставі рішення суду, за домоволодінням, що належить відповідачу [PERSON] , закріплено поштову адресу - [ADDRESS] , а за домоволодінням, що належить позивачу - закріплено нову поштову адресу - [ADDRESS] а ( а.с.8); - з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що спірне домогосподарство розташоване по [ADDRESS] (а.с.9-11); - відповідно до заяви відповідачів: представника відповідача - Болградської міської ради Одеської області та [PERSON] - вони вимоги позивача визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом, а ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.16 ЦК України регламентує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі наданих доказів, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що право власності позивача на нерухоме майно підтверджується вищевказаними доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою, а також іншими матеріалами справи. Відповідач позов визнав, тому обставини, визнані ним, не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82ч.1 ЦПК України. Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб. Тому,

Outcome: approved