Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

20.08.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідачів де прохає: - визнати заповіт [PERSON] від 01.03.2007 року недійсним; - визнати дії секретаря Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району [PERSON], щодо посвідчення заповіту від 01.03.2007 року [PERSON], згідно якого померла заповідала все своє майно відповідачу [PERSON] не чинними та невірне вчинення нотаріальних дій при посвідченні цього заповіту. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що: · в момент складення заповіту, його дружина була тяжко хворою, а тому не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а цим скористалися відповідачі; · в момент вчинення нотаріальних дій секретарем Малоперещепинської сільської ради [PERSON] були допущені порушення діючого на той час законодавства щодо посвідчення заповітів,та не був залишений екземпляр заповіту заповідачу, тобто його дружині; · текст заповіту був заготовлений заздалегідь на замовлення [PERSON], а також допущено ряд інших порушень діючого законодавства при посвідченні заповіту. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачі проти позову заперечують, вважають твердження позивача надуманими та безпідставними, а дії, вчинені при посвідчення заповіту такими, що відповідають вимогам діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у позові, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ізаперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що дружина позивача [PERSON] померла [INFO] в с. Мала Перещепина Новосанжарського району, де проживала разом із чоловіком (а. с. 20). Як убачається з матеріалів спадкової справи №89/2014 Новосанжарської державної нотаріальної контори, 01.03.2007 року [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON], [INFO], відповідачу у справі, який доводиться їй двоюрідним племінником. Заповіт підписаний заповідачем та посвідчений бувшим секретарем Малоперещепинської сільської ради [PERSON], відповідачем у справі. В заповіті зазначено про роз'яснення їй відповідних положень ЦК України, вказаний його реєстровий номер. За бажанням [PERSON], заповіт був посвідчений на дому секретарем сільської ради [PERSON] В матеріалах спадкової справи є заява позивача та відповідача про прийняття спадщини після померлої [PERSON], як спадкоємців по закону та заповіту відповідно. Даних про видачу правоустановчих документів на спадкове майно в матеріалах справи немає. Як зазначено в інформаційній довідці зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.04.2014 року № 37056001, заповіт [PERSON] [INFO] зареєстрований 16.03.2007 року в Полтавській філії ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за №42000486 (а. с. 52). За клопотанням позивача, ухвалою суду від 04.12.2014 року, у справі призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, для вирішення питання щодо того, чи розуміла померла [PERSON] значення своїх дій та чи могла керувати ними під час складання заповіту, посвідченого 01.03.2007 року, проведення якої було доручене експертам Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.. О.Ф. Мальцева. Однак, за відсутності медичної документації померлої , 27.02.2015 року за № 65, головою АСПЕК, справа повернута, в зв'язку з неможливістю проведення експертизи. Згідно показань свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] лікувалася на дому, згідно призначень лікаря, десь з 2004 року, оскільки від лікування в стаціонарі вона відмовлялася. Даний факт щодо цього підтвердили в судовому засіданні відповідачі та позивач. Однак, як вони стверджують, вона завжди була в свідомості та адекватна, а вже перед смертю, в лютому 2014 року, стан її погіршився, вона не розмовляла. На запит суду, лікувальними закладами - Малоперещепинською амбулаторією ЗПСМ та Новосанжарською ЦРЛ, надані відповіді про відсутність медичної документації хворої [PERSON] (а. с. 86, 96). Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема у ч. ч. 2 та 3 статті 203 ЦК України, зазначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Заповіт є одностороннім правочином, який укладає особа, що має такий визначений законом обсяг прав, виражаючи таким чином вільно свою внутрішню волю. Належним та допустимих доказів суду щодо зворотнього, позивачем суду не надано, а як зазначалося вище, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: dismissed