Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

20 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулись до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON], який являється відповідно батьком та чоловіком позивачів по справі. За своє життя [PERSON] мав на праві власності садибу, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], позначених в схематичному плані: житловий будинок загальною площею 99,7 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м., позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А-1», з прибудовою, позначеною літерою «а1», верандою, позначеною літерою «а», сараєм, позначеним літерою «Б», сараєм, позначеним літерою «В», сараєм, позначеним літерою «Г», навісом, позначеним літерою «Д», погрібом, позначеним літерою «Пг», літньою кухнею, позначеним літерою «Е», навісом, позначеним літерою «Ж», вбиральнею, позначеною літерою «У», свердловиною, позначеною літерою «к», гаражем, позначеним літерою «З», огорожею, позначеною «N1-3». Відповідно до рішення виконкому Чапліївської сільської ради народних депутатів від 19.11.1993 року № 31 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських споруд площею 0,07 га, та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,48 га. Все своє життя [PERSON] проживав у вказаному будинку, однак з невідомих причин не отримав свідоцтва про право власності на будинок з господарськими спорудами. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, спадкоємцями першої черги за законом якої є позивачі по справі та третя особа. За життя [PERSON] заповіту не складав, інших спадкоємців немає. На момент смерті [PERSON] позивачі були з ним зареєстровані та проживали разом за однією адресою, після смерті [PERSON] проводили у вказаному будинку поточні ремонти, обробляли огород, дбали про охайний вигляд будинку, тому фактично вступили в управління та володіння будинком і є такими, що прийняли спадщину. Однак оформити прийняття спадщини позивачі не мають можливості по причині відсутності правовстановлюючих документів, тому були вимушені звернутися до суду, прохали встановити факт належності житлового будинку померлому [PERSON] та визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами в порядку успадкування за законом. Представник позивачів [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій вимоги підтримала в повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав, прохав справу слухати в його відсутності. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до копії свідоцтва про смерть - [PERSON] помер [INFO] в с. Лушники Шосткинського району Сумської області /а.с. 10-а/. З копій свідоцтв про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] сини померлого [PERSON] /а.с. 11,12/. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] /а.с.13/. Згідно довідок виконавчого комітету Чапліївської сільської ради, за померлим [PERSON] рахується житловий будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та постійно проживав до дня смерті, також з ним були зареєстровані позивачі по справі [PERSON] та [PERSON] та третя особа [PERSON] /а.с.14,15/. Відповідно до архівної довідки виконавчого комітету Чапліївської сільської ради народних депутатів від 19.11.1993 року № 31 [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування будинку та господарських споруд площею 0,07 га, та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,48 га. /а.с.33/ Як встановлено у судовому засіданні, свідоцтва про право власності на будинок та господарські споруди [PERSON] за життя не отримав. Таким чином, достовірно встановлено належність спірного майна спадкодавцю на час відкриття спадщини, а тому житловий будинок увійшов до спадкової маси і для врегулювання даного спору підлягає застосуванню чинне на той час законодавство, зокрема, Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року. Згідно ст. 529 ЦК Української РСР спадкоємцями першої черги за законом спадкового майна [PERSON] є його дружина - [PERSON] та сини - [PERSON] та [PERSON]. Для придбання спадщини за правилами ст. 548 ЦК Української РСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За положеннями ст. 549 ЦК Української РСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємці вступили в управління спадковим майном, що підтверджено довідкою сільської ради про те, що на момент смерті [PERSON] дружина та син - [PERSON] проживали у вказаному будинку, і проживають в ньому на даний час ( а.с. 14,15). Згідно експертного висновку № 20/2014 від 04.02.2014 р., висновку Шосткинського управління Держсанепідслужби від 10.02.2014 р. за результатами обстеження будівельних конструкцій житлового будинку та господарчих споруд за адресою: будинок [ADDRESS] встановлено їх відповідність санітарним та будівельним вимогам. З висновків управління Держслужби з надзвичайних ситуацій та відділу містобудування та архітектури Шосткинської РДА вбачається, що всі будівлі, крім споруд, позначених літерами «Б», «З» та свердловини «К», відповідають протипожежним вимогам та вимогам забудови. Гараж «З», сарай «Б» та свердловина «к» не відповідають вимогам щодо відстані між спорудами та межею сусідньої ділянки. /а.с.19-31/. Разом з тим, сусідка позивачів - [PERSON] надала розписку про відсутність претензій до позивачів, зазначивши, що сарай, який межує з її ділянкою, не порушує її прав та не завдає незручностей. (а.с.41) Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок та господарські споруди були збудовані у 1969 році ( а.с. 16-18), тобто до введення в дію Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», а отже не відносяться до категорії самочинних. Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів, які посвідчують право власності. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, отже за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності майна за життя померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно ст. 328 ч. 1 ЦК України, право власності набувається на підставах, які не суперечать закону, в тому числі і в порядку спадкування. Враховуючи зазначене, а також відсутність заперечень щодо позовних вимог з боку іншого спадкоємця померлого - [PERSON], за померлим [PERSON] може бути встановлений факт належності йому на праві власності за життя будинку з господарськими спорудами та може бути визнане право власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом за позивачами.

Outcome: approved