Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

21.07.2014 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; та повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно до закінчення навчання або досягнення 23 років. Мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 30.04.1993, на даний час між ними припинені фактичні шлюбні відносини. Від шлюбу мають спільних дітей: сина - сина [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.1993 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.7), та повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.9), батьками яких вони являються. Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Виходячи з вимог ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно довідки від 03.04.2014 № 82, [PERSON] навчається на 2 курсі на денній формі навчання Інституту історії, етнології та правознавства імені О.М. Лазаревського Чернігівського національного педагогічного університету імені Т.Г. Шевченка, термін навчання з 01.09.2012 по 30.06.2016 (а.с.6). За умов ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище дітей і відповідача, спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дітей, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України, покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved