Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

20 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на майновий пай в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 17 лютого 1998 року помер їх чоловік, [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на майновий пай у КСП «Кальченківське» номінальною вартістю 5 965 грн. Вказує, що за життя чоловік був включений до списку громадян, які мають право на майновий пай, але у звязку зі смертю не встиг отримати сертифікат, який би посвідчував його право. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка та частково юридично оформила, але у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа не може оформити спадщину на майновий пай. У звязку з викладеними обставинами [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка - [PERSON], який помер 17 лютого 1998 року, право власності на майновий пай у КПС «Кальченківське» вартістю 5 965 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 64). Представник відповідача Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, проти позову не заперечують (а. с. 27). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 23). У звязку з неявкою сторін, третьої особи суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], який помер 17 лютого 1998 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ч. 1 ст. 524, ст. 525, ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При спадкоємстві за законом дружина померлого є спадкоємцем першої черги. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР). Судом встановлено, що 17 лютого 1998 року помер чоловік позивачки [PERSON] (а. с. 8, 10). За інформацією Кальченківської сільської ради [PERSON] на день смерті 17 лютого 1998 року був зареєстрований та поживав разом із дружиною, [PERSON] за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Червоне. Остання фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався (а. с. 9 ). Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена за заявою позивачки (а. с. 7, 32). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], який в установленому законом порядку прийняв спадщину. Пунктом 4 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» №177 від 28 лютого 2001 року, передбачено, що список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників. До цього списку включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. За рішенням зборів співвласників до списку осіб, що мають право на майновий пай, можуть бути внесені й інші категорії осіб, наприклад, такі, що відпрацювали у господарстві довгий час і вибули з поважних причин, а також особи, які мають право на пайовий фонд майна, але з різних причин не були включені до списку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням зборів уповноважених членів КСП «Кальченківське» від 04 січня 2000 року затверджено списки осіб, що мають право на майновий пай вказаного КСП, до яких включений [PERSON] Розмір майнового паю останнього становить 5 965 грн. (а. с. 9, 53-58, 61-63). Таким чином, [PERSON] набув право на майновий пай по КСП «Кальченківське», але правовстановлюючий документ на нього не отримав у звязку зі смертю. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його прав шляхом визнання за ним права власності на майновий пай в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved