Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

20 грудня 2018 року до Обухівського районного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що шлюб між сторонами зареєстровано 18.06.1994 року. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось, не змогли знайти порозуміння, а також різниця характерів та спільних інтересів, втрата один до одного почуття любові, довіри, поваги в результаті чого склались неприязні відносини. Шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем вважає неможливим. Просив суд розірвати шлюб. 09 січня 2019 року відповідно до ухвали Обухівського районного суду у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 26 лютого 2019 року винесено ухвалу про призначення сторонам двомісячного строку для примирення, провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення визначеного судом. 26 квітня 2019 року винесено ухвалу про поновлення провадження у справі. 26 квітня 2019 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання після примирення не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважав можливим розглянути спір у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 18 серпня 1994 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Обухівської районної державної адміністрації Київської області. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей. Із позову та заяви позивача, поданої на адресу суду, встановлено, що подальше спільне проживання між сторонами є неможливим, строк, що був наданий судом сторін не примирив. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, в наданий судом двомісячний строк для примирення сторони не примирились, а тому суд приходить до висновку, що зберегти сім`ю неможливо і вважає за необхідне шлюб розірвати. Позовні вимоги підлягають до задоволення. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 704 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: approved