Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи Позивач просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] , [INFO] , проживала однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , більш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2007 року до дня його смерті [INFO] , і є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті [PERSON] , а також визнати за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2007 року проживала із спадкодавцем однією сім`єю : проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет а також спільні права і обов`язки, а тому [PERSON] як спадкодавець четвертої черги після смерті [PERSON] , має право на отримання у власність спадкового майна, та враховуючи що відповідачем не визнається її право на спадщину після смерті [PERSON] , просить суд визнати за нею і право власності на спадкове майно. Представник Одеської міської ради не визнає позовні вимоги [PERSON] , вважаючи не доведеність проживання позивача із спадкодавцем саме однією сім1єю та заявляючи позовні вимоги про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння, обґрунтовує їх тим, що після смерті [PERSON] спадкоємців по заповіту або по закону немає, а тому у Одеської міської ради виникло право на визнання спадщини відумерлою та захищати свої інтереси як власника шляхом витребування майна з незаконного володіння і скасування державної реєстрації права власності. Від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю ( т1 а/с 121). 2. Процесуальні дії у справі Позов [PERSON] надійшов до суду 28.08.2018 року ( т.1 а/с 3) із сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн. ( т.1 а/с 1 ) та 8810 грн. (т.1 а/с 2). Ухвалою суду від 03.09.2018 року провадження по справі було відкрито із призначенням підготовчого судового засідання ( т.1 а/с 28). 24.09.2018 року від Одеської міської ради надійшов письмовий відзив ( т.1 а/с 33). Ухвалою суду від 19.02.2019 року було задоволено клопотання та витребувано у приватного нотаріуса Коваль Н.В. завірену копію спадкової справи ( т.1 а/с 110 ). 20.02.2019 року до суду звернулась одеська міська рада із позовними вимогами про визнання спадщини відумерлою, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння ( т.2 а/с 4) за сплатою судового збору у розмірі 3 706,00 грн. ( т2 а/с 3). Ухвалою суду від 25.02.2019 року відкрито провадження по справі ( т.2 а/с 17). Ухвалою суду від 19.03.2019 року задоволено клопотання Одеської міської ради та забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т.2 а/с 32). Ухвалою суду від 17.04.2019 року цивільна справа за позовом [PERSON] про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`яти років та визнання права власності на спадкове майно об`єднана із цивільною справою №520/3562/19 за позовом Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння, з визначенням єдиного номера справи №520/11160,18 ( т1 а/с 185). 28.10.2019 року надано письмовий відзив [PERSON] на позов Одеської міської ради. У судовому засіданні 04.12.2019 року допитані свідки, заявлені стороною [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 19.12.2019 року допитані свідки, заявлені стороною [PERSON] - [PERSON] і [PERSON] . 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як встановлено у судовому засіданні [INFO] помер [PERSON] , про що Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис №1822, та видано свідоцтво по смерть серії [NUMBER] ( т.1 а/с 10). Після смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 24.09.2007 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ( т.1 а/с 12). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2017 року по справі №520/8991\\17 , в порядку окремого провадження, була задоволена заява [PERSON] про встановлення юридичного факту, та встановлений факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] з 2007 року до 06.02.2017 року і що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом ( т.1 а/с 19). На підставі даного рішення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії і номер 1075 від 27.09.2017 року та до реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ( т.2 а/с 12). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.07.2018 року було задоволено апеляційна скарга Одеської міської ради та скасовано рішення суду від 04.09.2017 року по справі № 520/8991/17 та заява [PERSON] залишена без розгляду у зв`язку із наявністю спору ( т.1 а/с 21). Згідно матеріалів спадкової справи окрім [PERSON] від інших спадкоємців після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини не надходило ( т.1 а/с 122). Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрації [PERSON] був зареєстрований один у квартирі [ADDRESS] ( т.1 а/с 128). За змістом довідки про склад сім`ї та реєстрації [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] ( т.2 а/с 11). 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини між спадкоємцями та спадкодавцями а також визнанням і захистом право власності врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК ), а правовідносини стосовно сімейним відносин Сімейним кодексом України ( далі СК). Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно роз`яснень викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та ( або ) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ) ( ст. 1216 ЦК ). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою ( ч.1 ст. 1277 ЦК ). У відповідності до вимог ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом частини другою статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника. Постановою від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15 Верховний Суд України скасував судові рішення, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Скасовуючи вказані судові рішення Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що норма ч. 1 ст. 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК. Крім того, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування віндикаційного позову, якщо для цього є підстави, передбачені ст. 1212 ЦК, які дають право витребувати в набувача це майно. Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін В даному випадку суд з урахуванням пояснень у судовому засіданні свідків: [PERSON] , знайомою та колегою [PERSON] по роботі, яка пояснила що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, здійснювали покупки на спільні кошти, особисто бувала в квартирі де бачила як [PERSON] піклувалась про [PERSON] ; [PERSON] - сусідка, та колишня колега Устіменка по роботі, яка пояснила що [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім`єю, особисто бачила як вони разом здійснювали покупки, разом святкували всі свята; [PERSON] , яка була дільничним лікарем [PERSON] , та коли бувала у квартирі бачила там [PERSON] , яка піклувалась про [PERSON] ; [PERSON] , мати [PERSON] , яка пояснила що її донька проживала однією сім`єю із [PERSON] , піклувалась про нього, та на спільні кошти вели спільне господарство, приходить до висновку про доведеність у судовому засіданні факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю - з проживанням разом, спільним господарством, взаємними правами та обов`язками , наявністю спільного побуту з 2007 року і до смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання позивача із спадкоємцем більш ніж п`ять років до відкриття спадщини. Враховуючи наявність свідоцтва про право на отримання спадщини на спірну квартиру, що було підставою для державної реєстрації права власності, та факт скасування рішення суду, на підставі якого було видане свідоцтво, суд вважає, що є правові підстави ефективного захисту права позивача шляхом визнання ( фактично підтвердження ) її права власності на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Задоволення позовних вимог [PERSON] , та визнання за нею право на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємця четвертої черги, є одночасної підставою і для відмови у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради про визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, так як правовою підставою для такого визнання є факт відсутності інших спадкоємців. Враховуючи, що інші вимоги Одеської міської ради є похідними від вимог про визнання спадщини відумерлою суд повністю відмовляє у задоволенні позовних вимог ОМР. 7.Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною восьмою статті 141 ЦПК зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). Суд, враховуючи факт сплати [PERSON] при поданні позовної зави судового збору у загальному розмірі 9514,80 грн., та факт задоволення її позову в повному обсязі стягує понесені витрати у повному обсязі з відповідача. Відмова у задоволенні позовних вимог Одеської міської ради в повному обсязі є підставою для відмови у розподілі судових витрат понесених ОМР. 8. Скасування заходів забезпечення позову Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.2 ст. 149 ЦПК ). У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В даному випадку задоволення позовних вимог не несе зобов`язання відповідачу або третій особі про його виконання, так як судом визнано юридичний факт та підтверджено існуюче право власності, а тому відсутні юридичні підстави для продовження дії забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved