Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 12 січня 2014 року в смт. Межова помер [PERSON]. За життя, 22 липня 2011 року останній склав заповіт, яким заповів їй земельну ділянку розміром 5.830 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Про складення заповіту на її імя їй не було відомо, так як один екземпляр заповіту знаходився у нотаріуса, а інший у спадкодавця. У вересні 2015 року їй знайома померлого [PERSON] передала документи, а саме: заповіт від 22 липня 2011 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 116873 та свідоцтво про смерть. 22 вересня 2015 року вона подала заяву за № 391 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, яка відкрила спадкову справу № 180/2015 р. та надала час для надання інших документів згідно переліку, який вона склала, не повідомивши її, що вона пропустила встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини. 24 березня 2016 року вона знову звернулася до приватного нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але вона винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва, у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Просить суд призначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]; судові витрати покласти на неї. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Новопавлівської сільської ради [PERSON] проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього слухання справи. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 даного Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обємі, як обґрунтовані на законі та документально підтверджені. [PERSON] помер 12 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.10). Після смерті останнього залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 5.830 га., розташованої на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області та посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 116873 (а.с.7). За життя [PERSON] склав заповіт, яким земельну ділянку заповів [PERSON]. Дані обставини підтверджуються копією заповіту від 22 липня 2011 року, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1501 (а.с.8). Постановою приватного нотаріуса Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті 12 січня 2014 року [PERSON] (а.с.12). Позивач пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо, що [PERSON] склав на неї заповіт. На підставі ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може призначити йому строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved