Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

21.12.2018 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1998 року, їй на праві власності належить ? частка квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], кв.5, співвласницею іншої 1/2 частки вищевказаної квартири є її сестра [PERSON] У вказаній квартирі зареєстровані позивач по справі [PERSON], її син [PERSON], її мати [PERSON] та її батько [PERSON], який до теперішнього часу з реєстраційного обліку у вказаній квартирі добровільно не знявся, оскільки не мешкає за вказаною вище адресою з осені 2005 року, коли він зібрав свої речі та пішов, що порушує право позивача на користування належною їй власністю. Хоча з 2005 року у вказаній квартирі [PERSON] не проживає, комунальних платежів відповідач не сплачує, тому обов'язки по утриманню квартири лежать на [PERSON], яка самостійно виховує неповнолітнього сина та її матері [PERSON], однак їх доходів не вистачає для оплати комунальних послуг та інших витрат на життя, позивач не може отримати субсидію, хоча це має для неї суттєве значення, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не прибула, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Треті особи, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не прибули, проте надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1998 року, реєстровий № 574, зареєстрованого Первомайським бюро технічної інвентаризації від 28.12.1998 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим № 278, позивачу по справі [PERSON] та її сестрі [PERSON] на праві приватної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кв.5 (а.с.13-15). Відповідно до довідки ВК Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області № 02-20/74 від 21.01.2019 року, копії поквартирної картки та копії картки реєстрації за адресою: [ADDRESS] позивач [PERSON] зареєстрована разом зі своїм сином [PERSON] [INFO], матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] (а.с.18-20). Шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] було розірвано 13 липня 2017 року, що підтверджується копією виписки з рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с.11). Згідно акту обстеження квартири [ADDRESS] від 21.11.2018 року складеного комісією у складі сільського голови Єфремівської сільської ради Страхова А.А., депутата сільської ради Чуніхіна А.А. та членів комісії [PERSON] та [PERSON], в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], відповідач по справі [PERSON] дійсно зареєстрований, але за вказаною адресою не мешкає вже близько 10 років, позивач по справі неодноразово пропонувала йому знятися з реєстраційного обліку, оскільки комунальних платежів він не сплачує, а позивач не може отримати субсидію, якої вона потребує, оскільки самостійно виховує неповнолітнього сина. (а.с.12). Тому, позивач по справі [PERSON] не має можливості оформити субсидію та сплачувати комунальні послуги ще і за відповідача, це і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна та зобов'язана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності не проживання у квартирі позивача більше року, а навпаки визнавши позовні вимоги у повному обсязі, визначив для себе інше місце мешкання. Відповідно ж до ст. 405 ЦК України за особами зберігається право на житлову площу протягом 1 року, а перевищивши вказаний термін, тільки за рішенням суду його можна поновити, і те через поважність причин не проживання на житловій площі. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А судом встановлено факт не проживання на спірній житловій площі відповідача без поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved