Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

1. Описова частина 23.02.2020 [PERSON] в особі свого представника - адвоката Мелеха Дмитра Орестовича звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 88 000 гривень у відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника та 5000 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дочка позивачки [PERSON] 22.02.2020 загинула від отриманих тілесних ушкоджень внаслідок наїзду вантажного електропотягу. Відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати витрати на спорудження надгробного пам`ятника, які понесла позивачка та такі витрави вкладають 88 000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача проти задоволення позову заперечив, мотивуючи тим, що згідно із роз`ясненнями, наведеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у цій місцевості. Визначення граничної вартості стандартних пам`ятників і огорожі у даній місцевості зазначено у додатку до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» № 45 від 03 жовтня 2008 року. Для Житомирської області така вартість складає 2 200,00 грн. Крім того, товарний чек від 16.02.2021 року на суму 88 000,00 грн та копія накладної №37 від 16.02.2021 року мають явні ознаки фіктивності, що спростовує їх реальність оскільки ці документи мають розбіжності та невідповідність у вартості наданих послуг (виконаних робіт). Також, пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті ПК України витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат. Позивач не довів, що він здійснив господарську операцію, і що вона спричинила реальні зміни майнового стану Позивача. Витрати Позивача не підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, вони не можуть вважатись належними і допустимими доказами. Щодо витрат на правничу допомогу, то представник відповідача зазначив, що враховуючи незначну складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також те, що позовна заява не містить ґрунтовного аналізу норм матеріального та процесуального права та його виготовлення не вимагало значного обсягу технічних робіт і те, що представником позивачем не додано доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість витрат на професійну правничу допомогу вважаю, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу значно завищений та підлягає зменшенню. Всі докази у даній справі, консультації з клієнтом, аналіз матеріалів тощо, які наведені в детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги були вже здійсненні представником Позивача під час підготовки та розгляду справи №274/5642/20. Виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, реальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі становить 1000,00 грн. Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 25.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику сторін. У зв`язку із необхідність отримання пояснень сторін, ухвалою суду від 17.05.2021 розгляд справи продовжено за правилами спрощеного провадження із викликом у судове засіданні сторін. Ухвалою суду від 26.07.2021 відмовлено у задоволенні представника позивача про призначення судової товарознавчої та будівельно-технічної експертизи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Доповнив, що платіжним документом, яким доводиться понесення витрат на встановлення надгробного пам`ятника є товарний чек, а не накладна. До позову долучено всі документи, які були надані позивачці ФОП [PERSON] . У накладній скоріше за все допущено помилки. За встановлення пам`ятника позивачка сплатила 88 000 грн. На час пред`явлення позову пам`ятник був замовлений, вартість оплачена, проте не установлений за погодніх умов. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив із підстав, наведених у відзиві. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] являється матір`ю загиблої 22.02.2020 [PERSON] ( а.с.9-11). За фактом смертельного травмування [PERSON] вантажним електропотягом №2946, під керуванням машиніста [PERSON] відомості за частиною третьою статті 276 КК України внесено до ЄРДР. Постановою слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта Рудя М.І. від 22.06.2020 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України ( а.с. 19). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 30.11.2020, яке залишене без змін апеляційним судом, в частині стягнення моральної шкоди у справі № 274/5642/20 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди задоволено частково та стягнуто із Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. Судом у справі № 274/5642/20 встановлено, що в добу 22.02.2020 о 22 год 03 хв електропотягом №2946 локомотивом ВЛ80к №122 на 31 км пк 8 парної колії перегону Михайленки-Бердичів здійснено наїзд на [PERSON] , яка померла у лікарні від отриманих тілесних ушкоджень. Відповідно до повідомлення АТ «Укрзалізниця» від 25.05.2020 Електровоз ВЛ -90К № 122 перебуває на балансі виробничого підрозділу локомотивне депо Козятин регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» ( а.с. 7, 8). Факт виготовлення та встановлення надгробного пам`ятника на могилі [PERSON] фізичною особою підприємцем [PERSON] доводиться товарним чеком, відеозаписом з місця поховання. (а.с. 18, 101). Відповідно до товарного чека б.н, виданого ФОП [PERSON] від 16.02.2021 загальна вартість надгробного пам`ятника складає 88 000 грн, що включає в себе: арка - 8000 грн, колони - 13000 грн, тумба - 4000 грн, надгробки 10000 грн, фото кераміка 10000 грн, худ роботи 2000 грн, плитка 5 кв. м - 15 000 грн, установка 7000 грн, хрест 1000 грн, уголки 2000 , ручні роботи 17000 грн. Кошти сплачені [PERSON] ( а.с. 18). ФОП [PERSON] здійснює діяльність за видом 23.70 «Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю» ( а.с. 5, 6). Норми права, які застосовані судом, аналіз доводів сторін, висновки суду Відповідно до частин першої - третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з положеннями статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Згідно зі статтею 1201 ЦК України, якою врегульовано відшкодування витрат на поховання- особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. У випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному законодавстві містяться правила відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, до них не застосовуються положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За загальним правилом, у разі понесення таких витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором - особа, яка здійснила такі витрати. При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження. Отже, оскільки смерть [PERSON] сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якої є відповідач та витрати на встановлення надгробного пам`ятника взяла на себе її мати, такі витрати доводяться товарним чеком, суд стягує 88000 гривень понесених витрат. Посилання відповідача на Постанову Пленуму ВСУ від 27 березня 1992 року № 6 та Постанову Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» безпідставні, оскільки норми Закону України «Про соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання», якими передбачено розмір витрат на поховання залежно від регіону України, встановлено на випадки смерті від нещасного випадку на виробництво та при професійному захворюванні, не регулює цивільно-правові відносини, які виникли у цій справі, а тому її застосування для визначення витрат на спорудження надгробного пам`ятника не допускається. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 607/3451/16-ц (провадження № 61-24229сво18). Доводи представника відповідача про те, що товарний чек та накладна, видані ФОП [PERSON] (а.с. 17, 18) містять різні суми складових вартості встановлення надгробного пам`ятника, та, що позивач не довів, що було здійсненогосподарську операцію, і що вона спричинила реальні зміни майнового стану суд відхиляє. Судом встановлено, що згідно товарного чека ід 16.02.2021 загальний розмір витрат складає 88 000 гривень та наявність інших сум складових такої вартості у накладній № 37 від 16 лютого 2021 року ніж у товарному чекові, який є платіжним документом та доводить розмір витрат, не свідчить про нікчемність договору по встановленню надгробного пам`ятника на могилі дочки позивачки ФОП [PERSON] , та що вартість витрат на встановлення надгробного пам`ятника є іншою, ніж 88 000 грн. Розподіл судових витрат Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, із відповідача на користь держави належить стягнути 908 грн судового збору. Судові витрати на правничу допомогу судом можуть бути вирішені ухваленням додаткового рішення після надання позивачкою у п`ятиденний строк із дня ухвалення рішення доказів понесення таких витрат.

Outcome: approved