Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

21.07.2015р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5747 гривень 30 копійок та суму сплаченого судового збору у сумі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 340/3881SFPR7 від 29 грудня 2011 року на суму 6103,12 грн. строком до 29 грудня 2014 року. ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 340/3881SFPR7 від 29 грудня 2011 року на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, укладеним з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». ТОВ Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 340/3881SFPR7 від 29 грудня 2011 року на підставі договору факторингу № 20130619-к від 19 червня 2013 року, укладеного з ПАТ «Платинум Банк». Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року позивач набув право грошової до відповідача в сумі 5747,3 грн. Станом на 04 липня 2015 року за боржником рахується заборгованість на суму 5747,3 грн. За період з 29.12.2011 року по 04.07.2015 року за кредитним договором № 340/3881SFPR7 від 29 грудня 2011 року відповідачем всього сплачено 3979 грн. Останній платіж відповідачем здійснено 24.10.2013 року, а нарахування відсотків та/або інших платежів зупинено 18.06.2013 року. У судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання також не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався. Ухвалою суду від 17.09.2015 р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що 29.12.2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON]. було укладено кредитний договір № 340/3881SFPR7 на суму 6103,12 грн. на 36 місяців з цільовим використанням на поточні потреби. ТОВ «Кредекс фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 340/3881SFPR7 від 29 грудня 2011 року на підставі договору факторингу № 1/15-ФКю від 08 травня 2015 року, укладеним з ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно з витягом з Реєстру заборгованостей від 08 травня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість на суму 5747,3 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 4515,6 грн., сума заборгованості за пенею 1231,7 грн. Останній платіж [PERSON] здійснив 24.10.2013 року. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору, витягом з реєстру заборгованостей, заявою анкетою, копією договору факторингу. Згідно зі ст.\~526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, позаяк відповідачем не надано заперечень проти позову і жодних доказів, які підтверджували необґрунтованість вимог позивача. Натомість, на думку суду позивач належним чином довів наявність обставин, які свідчать про законність його позовних вимог, а відтак позов слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 5747,30 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved