Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

20.07.2021 року представник позивача [PERSON] - Маняк А.В. - звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виділення частки в майні, що є спільною частковою власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником Ѕ частки земельних ділянок, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, а саме: -площею 5,3811 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0030; -площею 1,8400 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0073; -площею 1,8399 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0071; -площею 4,9943 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0028. Інший співвласник [PERSON] згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду від 17.03.2021 року провела виділ своєї частки (1/2) в цьому майні згідно висновку земельно-технічної експертизи від 11.12.2020 року і позивач також бажає реалізувати таке право згідно вказаного висновку експертизи. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача [PERSON] - Маняк А.В. - просив позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Маняк А.В. - не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вуїв О.В. - у судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, матеріали справи № 473/4000/20 та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їх правовідносини. Зокрема судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли земельні ділянки площею 5,3811 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0030, та площею 1,8400 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0073, що розташовані в межах території Воронівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадщину після смерті вказаної особи прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який 15.04.2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку нерухомого майна - земельних ділянок виданих Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області було заведено спадкову справу №187/2020 від 22.09.2020 року. Спадкоємцями, що прийняли спадщину, є [PERSON] , [PERSON] . До складу спадкового майна ввійшли 1/3 частка земельних ділянок площею 5,3811 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0030, площею 1,8400 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0073 (успадкувала після смерті [PERSON] , проте за життя належним чином не оформила), а також земельні ділянки площею 1,8399 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0071, та площею 4,9943 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0028. Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.01.2020 року за позивачем визнано право власності на 1/6 частку земельних ділянок площею 5,3811 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0030, та площею 1,8400 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0073. В подальшому 15.04.2021 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, якими було посвідчено право приватної власності [PERSON] на 1/2 частку земельних ділянок площею 1,8399 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0071, та площею 4,9943 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0028. Отже, сторони є співвласниками земельних ділянок: площею 5,3811 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0030; площею 1,8400 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0073; площею 1,8399 га, кадастровий номер 4822081500:17:000:0071; площею 4,9943 га, кадастровий номер 4822081500:13:000:0028, в рівних частках кожний (по Ѕ). Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.ч. 1-2 ст. 367 ЦК України). Аналогічно, згідно ч.1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами (п. «в» ч. 1 ст. 87 ЗК України). Відповідно до ч.ч.1,3,4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (п.п. «е» п. 18) у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. В матеріалах цивільної справи №473/4000/20 наявний висновок земельно-технічної експертизи № 153/20 від 11.12.2020 року, з якого вбачається, що спірні земельні ділянки можуть бути поділені між сторонами. Експертом було запропоновано один варіант виділу належної позивачу частки земельних ділянок, що забезпечує найбільш раціональне її використання. Від сторін при проведенні експертизи пропозицій щодо варіантів виділу земельних ділянок не надходило. Отже, за встановлених обставин, враховуючи, що виділ частки позивача є технічно можливим, площі виділених земельних ділянок відповідають розмірам часток кожного зі співвласників цього майна, є ідентичними за розміром, конфігурацією, відсутність заперечень відповідача щодо запропонованого поділу між співвласниками спірних земельних ділянок не надійшло, враховуючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами: 4822081500:13:000:0030, 4822081500:17:000:0073 межують з земельними ділянками, що належать позивачу (4822081500:17:000:0074, 4822081500:13:000:0031), суд вважає можливим виділити у власність позивача земельні ділянки, зображені в додатках до експертизи: № 4, 9 (зеленим кольором), № 14,18 (жовтим кольором).

Outcome: approved