Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

20.05.2021 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини\~ [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем було зареєстровано шлюб 18.05.2016 Дніпровським районним у місті Києві відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. За час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач участі у вихованні дитини та її матеріальному забезпеченні не бере, усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини несе самостійно позивач. Мирним шляхом домовитись з відповідачем про розмір та періодичність стягнення аліментів на утримання дитини не вдалось, відповідач не бажає сплачувати грошові кошти на утримання дитини. На даний час позивач не має змоги повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.05.2021 відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, 09.06.2021 до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач для розгляду справи в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, 09.06.2021 звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій проти позову не заперечив, позовні вимоги визнав повністю, надав довідку про розмір заробітної плати. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 18.05.2016, про що складено актовий запис № 611 (а.с.7). Сторони мають дитину\~ [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно довідки про склад сім`ї виданої начальником відділу «ЦНАП» Брусилівської селищної ради Житомирської області від 19.03.2021 № 1435, до складу сім`ї [PERSON] входить [PERSON] , 2016 року народження, який проживає разом з матір`ю (а.с. 2). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII\~78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частин 8, 9\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із\~ст.141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За вимогами ч.3\~ст.181 СК України\~оскільки дитина проживає з позивачем, остання має право на стягнення аліментів та просить їх стягувати у частці від доходу відповідача. Добровільно сторони не вирішили питання сплати аліментів, тому позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідно до частин 1\~ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи що відповідач позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону, розмір аліментів, який просить позивач та визнав відповідач, є більшим ніж мінімально гарантований розмір аліментів на дитину, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в зв`язку з визнанням відповідачем позову. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, та в зв`язку з його повним задоволенням, на підставі ч.6\~ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави 908 гривень судового збору. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.1\~ст.191 СК України\~- аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову - з 20.05.2021. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved