Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

21.04.2021року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого посилається на те, що 17.03.1970 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Стрільській сільській раді Сарненського району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №2. Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейні відносини з відповідачем не склалися, через різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання. Також, позивачка вказує, що шлюбні стосунки фактично припинено з 1996 році, сторони проживають окремо. Внаслідок чого, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 16.01.2002 року відповідача - [PERSON] було визнано таким, що втратив право на житло в кв. [ADDRESS] . Крім того, позивач стверджує, що з 2002 року вона відповідача не бачила, не спілкувалася і їй взагалі невідоме його фактичне місце проживання. З вказаного часу сторони проживають окремо, спільного бюджету не ведуть. Позивачка переконана, що перспектив на збереження шлюбу немає, подальше спільне сімейне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе та буде суперечити їх інтересам, тому просить шлюб розірвати, строк на примирення не надавати, оскільки сторони тривалий час не проживають разом. Внаслідок чого, позивачка втратила почуття любові та взаємоповаги до відповідача. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Представник позивачки - адвокат Волков С.В. в судовому засіданні заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи свідоцтва про шлюб виданого повторно 13.10.2021 року в якому вірно зазначено її по батькові, що відповідає даним зазначеним у паспорті громадянина України. Крім того, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Пояснив, що відповідач тривалий час з відповідачкою не проживає, а місце знаходження його невідомо, тому не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідачу надсилалися судова повістка про виклик до суду, ухвала про відкриття провадження разом з позовною заявою за останнім відомим його місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Однак, відповідач [PERSON] у визначені судом дату та час в судове засідання на розгляд справи не з`явився, неодноразово викликався до суду, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідача вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] суду не повідомив своїх заперечень або відзиву на позов до суду не надав. З урахуванням наведеного та відповідно до ч.3 ст.131, статей 223, 280 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність можливості та правових підстав для розгляду справи за відсутності в судовому засіданні сторін та/або їх представників в порядку заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 13.10.2021 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 17.03.1970 року у виконавчому комітеті Стрільської сільської ради Сарненського району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №2. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За викладених обставин, суд враховує фактичні взаємовідносини між подружжям, дійсні причини пред`явлення позову до суду, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків. У свою чергу відповідач не надав заперечень щодо розірвання шлюбу з позивачкою, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаєморозуміння, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 908 грн. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved