Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Хмельницький механічний завод» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що його прийнято на роботу з 28.05.2013 року в ПАТ «Хмельницький механічний завод» на посаду слюсар ремонтник 6 розряду, а з 12.03.2014 року було звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. При звільненні з роботи [PERSON] не було виплачено належну йому заробітну плату в сумі 5 784 грн. 33 коп. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на його користь невиплачену заробітну плату та компенсацію за час затримки розрахунку в загальному на суму 12 500 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові заперечення проти позову, вказавши, що вини підприємства у невиплаті заробітної плати немає, оскільки підприємство на даний час знаходить у скрутному фінансовому стані, всі рахунки арештовані, кошти для будь-яких виплат відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до наказу № 045 к від 28.05.2013 року [PERSON] прийнято на роботу з 28.05.2013 року в ПАТ «Хмельницький механічний завод» на посаду слюсар ремонтник 6 розряду. Наказом № 04-к про припинення трудового договору позивача було звільнено з 12.03.2014 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. При звільненні з роботи [PERSON] не було виплачено належну йому заробітну плату. Відповідно до довідки № 01/075-14 від 15.08.2014 року з травня 2013 року по березень 2014 року заборгованість по виплаті заробітної плати складає 5 784 грн. 33 коп. Відповідно до ст. 21 КЗпП трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. У відповідності до ст. 116 КЗпП при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим - працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач як на підставу заборгованості по заробітній платі посилається на скрутний фінансовий стан підприємства, проте суд приходить до висновку про безпідставність такої невиплати заробітної плати, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь заробітної плати в сумі 5 784 грн. 33 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 8 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Останні два місяці, що передують звільненню позивача - лютий та березень 2014 року. Заробітна плата позивача за ці місяці становить 1 393 грн. 88 коп. За цей період було 27 робочих днів (20 в лютому та 7 в березні). Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 1393,80/27=51,62 грн. Час затримки виплати заробітної плати позивача становить з 12.03.2014 року по 21.08.2014 року становить 115 робочих днів. Отже, розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період затримки виплати заробітної плати становить: 115х51,62=5936,30 грн. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача суми невиплаченої заробітної плати позивачу 5 784 грн. 33 коп. та 5 936 грн. 30 коп. компенсації за час затримки виплати заробітної плати, а всього - 11 720 грн. 63 коп. Судові витрати (судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.) в порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial