Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

20 жовтня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили, мешкають окремо. Від шлюбу мають чотирьох малолітніх дітей. Позивачка, яку належним чином повідомили про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, погодилась на заочний розгляд справи (а.с.32). Відповідачу судові повідомлення надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: вул. Незалежності, 197, с. Плахтіївка Саратського району Одеської області (а.с.28). Однак, судові повістки повертались з відмітками, що він за вказаною адресою не проживає (а.с. 14, 29). За змістом ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судові виклики вручені відповідачу належним чином. Частина 4 ст. 169 ЦПК України встановлює, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України, за згодою позивачки, суд постановив заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ст.112 СК України визначає, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. 16 вересня 2000 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 289869, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (а.с. 4). Згідно копій свідоцтв про народження серії І-ЖД № 354707, серії І-ЖД № 188081, серії І-ЖД № 087994, виданих Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області та серії І-ЖД № 251249, виданого виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 5-8). Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2016 року, за цей час примирення не досягли, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням бажання позивачки суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 551,20 гривень (а.с.1).

Outcome: approved