Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

21 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 11 680 гривень 90 копійок. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що за договором позики передала позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 9 770 грн. На підтвердження при фактичному одержанні вказаної суми позичальником було надано розписку, в якій відповідач зобов'язалася повернути кошти до 2011 року. Однак, в зазначений термін і до теперішнього часу остання свого зобов'язання не виконала. Отже, [PERSON] зобов'язана сплатити їй суму позики згідно розписки в розмірі 9 770 грн. + 3 % річних від суми боргу та інфляційні втрати, що разом складає 11 680,90 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 11 680,90 грн. та судові витрати. В судове засідання позивачка не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи в її відсутність у зв'язку з похилим віком та слабким станом здоров'я. На задоволенні позову наполягає. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши відповідача [PERSON], дослідивши надані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] надала [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 9 770 грн., які остання зобов'язалася повернути до 2011 року. Дані обставини підтверджуються розпискою, долученою до матеріалів справи (а.с.5). Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вище зазначене свідчить про те, що відповідач порушив своє зобов'язання за договором позики (в розумінні ст. 610 ЦК України), а тому відповідно до положень ст.ст. 1049, 1050 ЦК України повинен сплатити суму грошової позики відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем договору позики із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено факт невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 11 680,90 гривень, що складається з: суми боргу за договором позики - 9 770,00 гривень; індексу інфляції - 1152,86 гривень; 3 % річних з простроченої суми за 933 дні - 758,04 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 гривень в рахунок відшкодування оплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved