Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~21 березня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно,\~в якому\~з урахуванням\~подальших уточнень\~зазначив,\~що [INFO] помер\~його батько\~ [PERSON] ,\~після смерті\~якого відкрилася\~спадщина у\~вигляді житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~та земельної\~ділянки\~із кадастровим\~номером 5123755800:01:003:1006\~площею 0,150\~га,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Це майно\~було особистою\~приватною власністю\~батька,\~а тому\~підлягає спадкуванню\~в повному\~обсязі.[PERSON] зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв він та дружина батька відповідачка [PERSON] , і їхні частки у спадщині є рівними. В той же час позивач не має можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права після смерті батька, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наведених підстав [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] \~на Ѕ\~частку вказаного\~житлового будинку\~та на\~Ѕ частку\~земельної ділянки.\~ \~ \~ \~ \~ Представник [PERSON] в ході судового розгляду фактично підтримав його позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі позов [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Відповідачка [PERSON] надала письмові заперечення [PERSON] проти позову [PERSON] , з яких вбачається, що вона не згодна з обсягом спадщини та розміром часток спадкоємців, та вважає, що [PERSON] має право на спадкування 1/6 частки житлового будинку та 1/3 частки земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дати, час та місце розгляду справи. В ході нового розгляду справи [PERSON] не надавав письмових заперечень або пояснень ані стосовно позовних вимог [PERSON] . Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до розяснень, викладених у п.26\~Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~- під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 21.05.2012 р.), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки\~із кадастровим номером 5123755800:01:003:1006 площею 0,150 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Цей будинок належав спадкодавцю згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.01.2008 р., та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17580512 від 31.01.2008 р. Земельна ділянка належала спадкодавцю згідно договору купівлі-продажу від 04.07.2006 року та виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№948651 від 07.12.2006 р. за реєстраційним №010652901669. У відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , та діти - [PERSON] і [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його син - [PERSON] та дружина [PERSON] , про що свідчать їхні заяви про прийняття спадщини, які подані за місцем відкриття спадщини - до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори у встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк. Інший спадкоємець першої черги відповідач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, пропустивши строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи, яка була заведена Овідіопольською РДНК після смерті [PERSON] , вбачається, що ні [PERSON] , ні [PERSON] не видавалися свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у вигляді вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки, а право власності на це нерухоме майно досі зареєстроване за померлим [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він не має можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права після смерті батька [PERSON] на вищевказану земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] .На\~підтвердження цих\~обставин [PERSON] \~надав лист\~державного нотаріуса\~Овідіопольської ДНК\~Білобрової О.М.\~№2152/02-14\~від 17.12.2012\~р.\~ Суд вважає, що вказаний лист не є належним доказом, що підтверджує неможливість позивача в нотаріальному порядку оформити спадкові права. \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст.\~1297 ЦК\~України (в\~редакції Закону,\~що діяла\~станом на\~17.12.2012\~р.),\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~нерухоме майно,\~зобов`язаний\~звернутися до\~нотаріуса за\~видачею йому\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції станом на 17.12.2012 р.), нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 3) видають свідоцтва про право на спадщину; Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» (в редакції станом на 17.12.2012 р.), про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до п.3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тобто Закон встановлює, що у разі відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус виносить вмотивовану постанову про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії, яка може бути оскаржена у встановленому законом порядку. В той же час [PERSON] не надав суду постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, матеріали спадкової справи, яка відкрита після смерті [PERSON] також не містять такої постанови. З наведених підстав суд приходить до висновку, що [PERSON] не вичерпані всі передбачені законом заходи для оформлення в нотаріальному порядку своїх спадкових прав після смерті батька на вищевказане нерухоме майно, а тому позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно є необгрунтованими.

Outcome: dismissed