Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

20.09.2018 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 28502 грн., що складається з вартості ремонтних робіт 10702 грн., витрати на сплату послуг оцінювача 1400 грн., вартість пошкодженої меблевої стінки 16400 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 1700 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позовних вимоги позивач посилається на те, що 26.06.2018 р. його квартиру було затоплено. Згідно акту комісії УПР ОСББ «Висотка» №2 від 16.06.2018, причиною затоплення була поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача. Унаслідок залиття квартира позивача потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Вартість проведення ремонту квартири становить 10702 грн., вартість проведення оцінки ремонту - 1400 грн. Також залиттям пошкоджено меблеву стінку вартістю 16400 грн. Крім того позивачу завдано моральної шкоду, яку він оцінює у 1700 грн. Ухвалою суду від 05.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 29 січня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не визнає позов, посилаючись на те, що її квартира розташована у новобудові і там проводяться ремонтні роботи і у ній ніхто не проживає. Сантехнічні роботи у квартирі проводив [PERSON] і саме він встановлював новий кран введення холодної води, кран був зачинений. У червні упродовж декількох днів проходив збій у системі водопостачання. Працівники ТОВ «Ніковіта Сервіс» налагоджували систему водопостачання житлового будинку [ADDRESS] . Саме у цей час, 26 червня 2018 року відбувся збій у системі водопостачання будинку, у зв`язку з чим розірвало зачинений кран введення холодної води у належній відповідачу кв. 95 та відбулось залиття цієї квартири та кв. 89 і 92 . Відповідач звернулась до ТОВ «Ніковіта Сервіс» щодо надання відомостей про проведення робіт у будинку у червні 2018 року, але відповіді не отримала. У позові зазначено, що причина поломки сантехнічного обладнання не встановлено, але у Акті ОСББ зазначено що був розрив крану холодної води. Після зазначеної аварії [PERSON] провів заміну крану. Вважає, що без проведення експертизи не можливо визначити вину особи. Також відповідач не згодна із вартістю шкоди. У зведеному кошторисному розрахунку зазначені витрати на податок на додану вартість, кошторис на прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат, кошторисна заробітна плата. До позовної заяви не додано жодного договору про виконання ремонтних робіт будівельною організацією або ФОП щодо ліквідації наслідків залиття, тому зазначені витрати не можуть розглядатись як витрати по ліквідації заливу та не підлягають стягненню. Позивач визначив вартість проведення ремонту своєї квартири, при цьому не проведено дослідження щодо пошкодження меблів та щодо причини пошкодження меблевої стінки. Крім того, без зазначення у товарному чеку даних про продавця та покупця товару, відсутність печатки ФОП або підприємства, вони не можуть бути належними та допустимими доказами. З наведених підстав відповідач просила відмовити у позові. Ухвалою суду від 25.03.2019 р. об`єднано в одне провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири (487/6258/18) зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири (487/6668/18). Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що позивач є власником кв. [ADDRESS] , належна відповідачу [PERSON] 26.06.2018 квартиру позивача було затоплено з причин поломки сантехнічного обладнання в квартирі відповідача. Унаслідок залиття квартира позивача потребує ремонту, вартість якого згідно із зведеним кошторисним розрахунком складає 57934 грн. Також залиттям квартири було пошкоджено меблі на суму 3000 грн. У зв`язку з цим просить стягнути шкоду у сумі 57 934 грн, вартість меблів - 3000 грн., вартість оцінки 1800 грн, моральну шкоду 3000 грн. В матеріалах позову міститься відзив відповідача, який аналогічний за змістом відзиву у справі за позовом [PERSON] 09.04.2019 у справі призначена комплексна будівельно-технічна експертиза. 20 січня 2020 року до суду надійшов висновок експерта № 56 від 08.01.2020, складений судовим експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Кобельчук А.В. 21 січня 2020 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. 01 жовтня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснили, що відповідачем не надано доказів того, що кран розірвало внаслідок високого тиску. Окрім цього, перша запірна арматура в квартирі є власністю власника квартири. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 12.01.2021 підтримав позов і просив задовольнити. Додатково пояснив, що дослідження пошкодження меблевої стінки він не проводив, але внаслідок залиття вона стала не придатною для користування, тому він просить стягнути її вартість. Вартість шкоди за кошторисом складає 10 702 грн., але реально на ремонтні роботи витрачено більше. На даний час ремонт проведений. В подальшому [PERSON] не з`явився, протягом розгляду справи подав заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач заперечували проти позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Додатково пояснили, що кран, який розірвало, з`єднує внутрішньобудинкові мережі водопроводу і встановлений забудовником, тому не є власністю [PERSON] . Окрім цього, кран розірвався внаслідок підвищеного тиску води. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] . 26 червня 2018 року відбулося залиття квартири №89 та кв. [ADDRESS] з квартири, що належить відповідачу [PERSON] та знаходиться поверхом вище. Вказана обставина підтверджується копією акту №2 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 26.06.2018 р., затвердженого управителем ОСББ «Вистока», головою правління ОСББ «Висотка», власником кв. 95, 88 та кв. 71 ; копією акту №1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 26.06.2018 р., затвердженого управителем ОСББ «Вистока», головою правління ОСББ «Висотка», власником кв. 95 , 92 та кв. 71 , а також визнано відповідачем у судовому засіданні. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт залиття квартир, власниками яких є позивачі, підтверджується актами про залиття № 1 та №2 . Причиною затоплення квартир № 89 та [ADDRESS] , став розрив запірної арматури (крану кульового для води) введення холодної води до квартири №95 , на ділянці перед лічильником холодної води. Встановити причину розриву крану неможливо через відсутність технічних документів у справі (інформації щодо рівня тиску у внутрішньобудинковій мережі холодного водопостачання у тому числі на дату коли трапилась подія; сертифікат на технічний паспорт виробника встановленого виробу). Наведені обставини підтверджуються висновкомексперта № 56 від 08.01.2020, складеним судовим експертом Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Кобельчук А.В. Заперечуючи проти позовів, відповідач посилається зокрема на відсутність своє вини, оскільки кран розірвався внаслідок підвищеного тиску води. Однак, відповідачем не доведено наявність підвищеного тиску у системі водопостачання у день залиття квартир. Надані нею довідка ОСББ «Вистока» та журнал обслуговування насосної станції ОСББ «Висотка» сервісною фірмою ТОВ «Ніковіта сервіс», таких відомостей не містять. Навпаки, у журналі зазначено, що 25.06.2018 12:00 год. нормальна робота вводу №2. А допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який на той час був управителем ОСББ «Висотка», пояснив, що у день залиття квартир ніхто з мешканців не скаржився на високий тиск води. Так само доводи відповідача щодо встановлення запірного крану забудовником при здачі будинку в експлуатацію, суд оцінює критично, оскільки доказів цього не надано. А відповідно до відзиву, відповідач стверджувала, що запірний кран був замінений при проведенні ремонтних робіт у квартирі. Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що кран є складовою внутрішньобудинкової мережі, а тому вона не має відповідати за даним позовом, виходячи з такого: Правовідносини виконавця та споживача житлово-комунальної послуги регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У Законом України «Про житлово-комунальні послуги» наведено визначення термінів, які у ньому вживаються. Зокрема, внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення. Згідно пункту 3 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку). Пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року № 869 (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо. Згідно пункту 8 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), водовідведення витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. З урахуванням викладеного обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя. При цьому, запірна арматура не належить до внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання, закон не визначає зобов`язання управителя виконувати роботи з профілактичного огляду запірної арматури, яка знаходиться в квартирі споживача. Наведені висновки неодноразово викладались у постановах Верховного суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 760/17509/16-ц (провадження № 61-9521св18), від 28 жовтня 2020 року у справі № 676/5527/16-ц (провадження № 61-37519св18). Таким чином, оскільки залиття квартир позивачів відбулось внаслідок розриву запірної арматури на ділянці перед лічильником води у квартирі відповідача, саме відповідач як власник квартири є відповідальним за завдану внаслідок цього шкоду. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених цим Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивачі надали достатньо доказів про наявність факту залиття їх квартири, а відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартир позивачів, не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Вину у завдані позивачам шкоди відповідачем не спростовано. Отже, суд вважає, що відповідачі своєю бездіяльністю, яка полягала в неконтрольованості стану вентиля на трубі подачі холодної води до квартири належної останній, допустила аварійну ситуацію, та не вжила достатніх заходів до своєчасного усунення пошкодження вентиля подачі холодної води, що розташована у належній їй квартирі і недопущення залиття нижче розташованих квартир, чим завдали позивачам майнову шкоду. Визначаючи розмір шкоди, який підлягає відшкодуванню, суд виходить з такого: Відповідно до акту №2, в результаті огляду квартири [PERSON] в квартирі пошкоджені: диван та меблі у залі, стеля у всіх кімнатах і кухні, шпалери в кімнатах, поли, світильники. В результаті огляду кв. 95 виявлено: по системі водопостачання виявлено прорив холодної води. Таким чином, причиною заливу квартири став розрив закритого крану вводу холодної води в кв. 95 . Відповідно до акту №1, в результаті огляду квартири [PERSON] в квартирі пошкоджені: диван у залі, штори, шпалери на стінах, поли у всіх приміщеннях, в спальні ліжко, матраци, шпалери, покривало, штори. В результаті огляду кв. 95 виявлено: по системі водопостачання виявлено прорив холодної води. Таким чином, причиною заливу квартири став розрив закритого крану вводу холодної води в кв. 95 . Розмір збитків, завданих внаслідок залиття квартири позивача [PERSON] , визначений зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва 13-3К, складеним кошторисником Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Івлічевою Л.В., відповідно до якого вартість ремонтних по ліквідації заливу в кв. [ADDRESS] складає 10 702,00 грн. Розмір збитків, завданих внаслідок залиття квартири позивача [PERSON] , визначений зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва 12-3К, складеним кошторисником Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Івлічевою Л.В., відповідно до якого вартість ремонтних по ліквідації заливу в кв. [ADDRESS] складає 57 934,00 грн. Такі кошторисні розрахунки суд вважає належним доказом на підтвердження розміру матеріальної шкоди, що завдана позивачам внаслідок залиття 26.06.2018 квартир №89 та [ADDRESS] . Під час розгляду справи відповідач не погоджувалась також з розміром матеріальної шкоди завданої позивачам внаслідок залиття квартири, посилаючись на необхідність виключити із розрахунку шкоди витрати по податку на додану вартість, кошторис на прибуток, кошти на покриття адміністративних витрат, кошторисну заробітну плату. Суд відхиляє такі доводи, оскільки такі кошторисні розрахунки складені з врахуванням даних, отриманих під час огляду квартир позивачів, проведений із застосуванням ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», ДСТУ Б Д. 1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва» та низкою інших діючих ДСТУ, проведено ідентифікацію об`єкта дослідження, встановлено характер та обсяг пошкоджень, визначено обсяг і номенклатуру робіт з відновлювального ремонту квартири, перелік необхідних складових та матеріалів, вартість відновлювального ремонту. Відтак, зазначені у кошторисному розрахунку витрати суд вважає необхідними для проведення ремонтних робіт з ліквідації заливу квартир та такими, що мають бути зроблені для відновлення порушеного права позивача. Також суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення цих витрат з підстав відсутності підтвердження виконання цих ремонтних робіт, оскільки ст. 22 ЦК України визначено, підлягають відшкодуванню також і витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином наявні підстави для стягнення шкоди, визначеної кошторисним розрахунком. Щодо стягнення на користь [PERSON] вартості пошкодженої меблевої стінки 16400 грн., суд вважає, що такі витрати підтвердження належними та допустимими доказами, а тому підлягають стягненню. Однак позивач [PERSON] взагалі не зазначає перелік меблів, які було пошкоджено внаслідок залиття, не надає підтверджень їх вартості та ступеня пошкодження, а відтак відсутні підстави для відшкодування йому їх вартості у сумі 3000 грн. Таким чином, встановлено протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартир позивачів, позивачі частково довели розмір завданої шкоди, а тому суд дійшов висновку, що завдана позивачам шкода підлягає відшкодуванню відповідачем, а саме на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню вартість ремонтних робіт 10702 грн., вартість пошкодженої меблевої стінки 16400 грн.; на користь [PERSON] - вартість ремонтних робіт 57934 грн. Розглядаючи стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного: Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обов`язковою умовою для відшкодування шкоди, завданої посадовою чи службовою особою державного органу є визнання дій (бездіяльності) такої особи державного органу незаконним. Необхідність звернення до суду за захистом свого порушеного права примушували позивачів порушити звичайний порядок організації свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав як власника, ремонту належного їм житла, відновлення його попереднього стану, тому суд вбачає наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача і наслідками про які зазначає позивач. Отже, враховуючи наявність вини відповідача у залитті квартир позивачів, відмову у добровільному порядку відшкодувати нанесені залиттям збитки, глибину душевних страждань, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачам майном), вимоги розумності та справедливості, суд з урахуванням вимог статей 23, 1167 ЦК України, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 1700 грн, на користь [PERSON] у розмірі 3 000 грн. Враховуючи вищевикладене, позов належить задовольнити частково, а саме стягнути на користь [PERSON] вартість ремонтних робіт 10702 грн., вартість пошкодженої меблевої стінки 16400 грн, що разом складає 27 102,00 грн, моральну шкоду у розмірі 1700 грн, а всього - 28 802,00 грн.; на користь [PERSON] - вартість ремонтних робіт 57934 грн, моральну шкоду у розмірі 3000 грн., а всього - 60934 грн. Крім того, частинами першою, третьою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами сплачено судовий збір по 704,80 грн, відтак, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивачів судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме на користь [PERSON] - 704,80 грн., на користь [PERSON] - 609,34 грн. Також матеріали справи містять рахунок та квитанцію від 10.07.2018 року про сплату за складення кошторису [PERSON] на суму 1400 грн., рахунок та квитанцію від 02.07.2018 року про сплату за складення кошторису [PERSON] на суму 1800 грн. Враховуючи, що вимоги [PERSON] задоволено повністю, на його користь з відповідача слід стягнути витрати на складення кошторисного розрахунку у сумі 1400 грн. Вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме на 95,3 %, на його користь слід стягнути витрати на складення кошторисного розрахунку 95,3% від 1800 грн., що складає 1715,40 грн.

Outcome: partial