Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

20 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. З 21.10.2005 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 14 жовтня 2008 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2008 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. З самого початку відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліменти на утримання дитини. Станом на 01.06.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 104 089,55 грн. Відповідач не спілкується з дитиною, жодним чином не намагається виконувати свої батьківські обов`язки, хоча має змогу надавати допомогу по її утриманню, оскільки займається підприємницькою діяльністю. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 вересня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті у підготовчому засіданні. В судовому засіданні, яке відбулося 22.03.2019 року та 03.04.2019 року, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказав, що дійсно тривалий час не спілкувався з дитиною, аліменти не сплачував. Після розлучення бачив дитину один раз. Вказує, що йому не давали спілкуватися з дитиною. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. В подальшому сторони у судові засідання не з`явилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Третя особа позовні вимоги підтримала. Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 жовтня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 8). Шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 29 жовтня 2008 року серія [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2008 року у справі № 2-3714/2008 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Згідно з довідкою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Абдуллаєвої С.З. від 12.06.2018 року, розмір боргу [PERSON] по аліментах становить станом на 01.06.2018 року 104 089,55 грн. (а.с. 12-14). З характеристики [PERSON] , наданої директором КЗО СЗШ № 78 м. Дніпра Молодцовим І.М. , вбачається, що мама приділяє достатньо уваги вихованню та навчанню доньки, цікавиться її шкільним життям, колом її інтересів і друзів (а.с.15). Згідно висновку Шевченківської районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 10.01.2019 року, Шевченківська районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 49-51). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняв дій, спрямованих на виховання та утримання своєї доньки [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально, хоча має можливість це роботи, оскільки працює та зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 16-24). Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд проаналізував доводи відповідача, та вважає, що він не довів належними та допустимими доказами, що неприйняття ним участі у вихованні дитини, відсутність спілкування з нею викликані тим, що позивач перешкоджає йому бачитись з дитиною. Так, відповідач не надав жодного доказу, що ним вживались зусилля щодо надання можливості бачити дитину та брати участь в її вихованні, розвитку та соціальній адаптації, а саме не надано доказів звернення до органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з сином, звернення з відповідним позовом до суду тощо. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його доньки [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved