Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

21.10.2020\~року до\~суду звернувся\~представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27079,98 грн. В позовній заяві посилався на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 09 березня 2011 року було укладено кредитний договір про надання банківських послуг б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач взяв на себе зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач своїх зобов`язань не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 27079,98 грн., з яких 19305,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7724,49 грн. - заборгованість за відсотками, 50,00 грн.-нарахована пеня. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 64-65). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 59). Відповідач в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов задовольнити часткво (а.с. 130). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Так, до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.70-71), в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю. Зазначає, що з позовними вимогами він не згодний, оскільки, позивач вимагає стягнення заборгованості за кредитом, яку ним було погашено в повному обсязі, що видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем. З цього ж розрахунку можна зробити висновок, що тіло кредиту, зазначене у позовній заяві, сформоване не з використаних ним коштів, а з відсотків за кредитом, на погашення яких кошти знімалися позивачем з його карткового рахунку. Однак, жодного кредитного договору з АТ КБ «Приватбанк» він не укладав, та з умовами кредитування ознайомлений не був, про що свідчить відсутність його підписів у наданих позивачем копіях письмових доказів, тому залишається невідомим, чи саме ці умови діяли на момент отримання ним картки «Універсальна». При отриманні картки «Універсальна» у відділенні Приватбанку він підписав лише анкету про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, зазначений позивачем кредитний договір від 09.03.2011 він не підписував та з його текстом не ознайомлювався. Текст Умов і правил надання банківських послуг знаходиться тільки на вебсайті Приватбанку, тому їх текст може бути умисно змінений позивачем у будь який час. У зв`язку з наведеним, надані позивачем письмові докази є неналежними та не можуть свідчити про виникнення між ним та позивачем договірних відносин, зазначених у позовній заяві. Тому вважає нарахування заборгованості, відсотків та пені за кредитом незаконним. Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 дотримується позиції, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» та Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с. 77-84), у якому зазначає, щодо форми кредитного договору, укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. На підставі поданої Заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок - ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який він вказав в Заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Крім того, 09.03.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій визначена поточна процентна ставка у розмірі 3% (36% на рік), а також розміри комісій та штрафів. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору, довідка про умови кредитування, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписка по рахунку. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Просили суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. Відповідачем було надано заперечення (а.с.94-95), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що позивач стверджує, що надані ним письмові докази є належними, оскільки, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, ним додано наказ про затвердження цих правил від 06.03.2010 року, однак, це не доводить того факту, що до моменту видачі йому картки «Універсальна» 09.03.2011 діяла саме ця редакція Умов та правил надання банківських послуг, адже у анкеті-заяві приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не зазначено, до якої саме редакції Умов та правил надання банківських послуг приєднується клієнт, із зазначеними умовами його не було ознайомлено і йому невідомо, яка редакція Умов та правил надання банківських послуг була чинна станом на 09.03.2011 а тому, зазначені документи не можуть бути належним доказом виникнення правовідносин щодо надання кредиту між ним та позивачем. Щодо розміру заборгованості 27079,98 грн., зазначеної позивачем, він теж не може погодитись, оскільки, виходячи з розрахунку, доданого до позовної заяви, станом ще на 14.01.2017 року будь-яка заборгованість на картці була відсутня. У період з 14.01.2017 року і до кінця спірного періоду - 30.09.2019, ним було використано 22860,49 грн., за цей же період, ним було внесено на картку 16094,83 грн., отже, його поточна заборгованість не може перевищувати 6765,66 грн. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 09 березня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір №б/н про надання банківських послуг шляхом підписання останнім заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.15). Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг. Також, як вбачається з матеріалів справи, в той же день 09.03.2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.16). На виконання кредитного договору, укладеного між АТ КБ ПриватБанк та [PERSON] , останньому надавалися кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до 01/15, № [NUMBER] зі строком дії до 05/15, № [NUMBER] зі строком дії до 09/15 та № [NUMBER] зі строком дії до 07/20 (а.с.14). У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 27079,98 грн., з яких: 19305,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7724,49 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 50 грн. - нарахована пеня. Відповідно до частини 1\~статті 76 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України)доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1\~статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,\~якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526ЦК України\~передбачено, що\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а\~позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти\~(частина 1\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1\~статті 1048ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.\~Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі\~або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості,\~що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~статті 551ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд зазначає, що наявність підписів [PERSON] на заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.15) та довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.16) підтверджують факт укладення кредитного договору безпосередньо між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Також свідченням визнання [PERSON] договірних відносин з АТ КБ «ПриватБанк» є наявність факту виконання ним кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а.с.49-56), з якої вбачається активне користування [PERSON] кредитними коштами, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», зокрема шляхом зняття готівки в банкоматах відділень банку, перерахування коштів на інші рахунки, повернення кредитних коштів позивачу. Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №153/1334/16-ц та від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18. У анкеті-заяві позичальника від 09 березня 2011 року процентна ставка не зазначена (а.с. 15). Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання\~у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Проте у довідці про умови кредитування від 09 березня 2011 року\~зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с. 16). Зазначена довідка підписана від імені [PERSON] . Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір, порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Разом з тим, суд в матеріалах справи наявна підписана відповідачем [PERSON] довідка про умови кредитування від 09 березня 2011 року, в якій\~зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом (3%), розмір щомісячних платежів (7%) від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи та комісійні (а.с. 16). Зазначена довідка підписана від імені [PERSON] . Тобто, хоча Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача не можна розцінювати як частину кредитного договору, однак зазначеною довідкою, яка підписана відповідачем, визначено розмір відсотків за користування кредитом та пені, тому вони підлягають стягненню. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року (справа 750/6058/17-ц), постанові від 12 лютого 2020 року (справа № 382/327/18-ц), постанові від 12 травня 2021 року (справа № 154/2698/19). В заяві про розгляд справи без його участі від 22.07.2021 року (а.с. 130) відповідач [PERSON] зазначив, що довідка про умови кредитування не може застосовуватись до договору б/н від 09.03.2011 року, оскільки нею визначені умови договору SAMDN50000041727257, а не договору б/н від 09.03.2011 року. Про такі обставини не було зазначено відповідачем ані у відзиві на позов, ані в запереченнях та на їх підтвердження [PERSON] не надані докази. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Саме відповідач повинен довести зазначені обствини Заявляючи про те, що довідка про умови кредитування застосовуються до іншого договору, відповідач не надав такий договір суду, не зазначив про те, що укладав ще й інші договори з [INFO] 09.03.2011 року в день підписання заяви-позичаальника та довідки про умови кредитування, заборгованість за якими є предметом даного судового розгляду. При цьому, відповідач достовірність відомостей, зазначених у довідці про умови кредитування від 09.03.2011 року, як й те, що така довідка підписана саме ним - позичальником (відповідачем), а також інші надані банком докази видачі та користування кредитними коштами не заперечував. Не містить відомості про видачу двох чи більше кредитних карток [PERSON] 09.03.2011 року й довідка про надані кредитні картки (а.с.14). Таким чином, враховуючи що довідка про умови кредитування підписана в день укладення договору (підписання анкети-заяви) 09.03.2011 року, відсутності заперечень її підписання та ознайомлення з нею відповідачем, відсутності заперечення відомостей, що в ній зазначені, а також не зазначення про укладення іншого договору відповідачем 09.03.2011 року, суд вважає, що визначені в такій довідці умови застосовуються саме до спірних правовідносин. Так, згідно\~\~наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором від 09.03.2011 року станом на 16 вересня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 27079,98 грн., з яких: 19305,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7724,49 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 50 грн. - нарахована пеня. Відповідач заперечень щодо правильності наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку за простроченими відсотками та пенею не заявляв; належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, не надав; власний розрахунок не надавав, а отже погодився з ним. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості по простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 7724,49 грн., а також пеня в розмірі 50 грн. Щодо заборгованості за тілом кредитом суд виходить з такого. Банк, звертаючись з позовом, посилався на те, що заборгованість за простроченим тілом кредиту станом на 16.09.2020 року становить - 19305,49 грн. Відповідач же заперечував проти вказаної суми заборгованості за тілом кредитом та зазначив, що така заборгованість становить 6765,66 грн., виходячи з того, що ним було використано за період з 14.01.2017 року по 30.09.2019 року 22860,49 грн., а повернуто 16094,83 грн. До 14.01.2017 року заборгованість на картці була відсутня. При цьому відповідач не надав аіні платіжні документи на підтвердження цього (чеки, квитанції), ані навів математичний розрахунок, виходячи з якого він отримав вказані суми. В результаті проведеного судом перерахунку, в якому не враховувались суми на списання відсотків за користування кредитом та штрафів, та встановлено таке. З наданої виписки за період з 09.03.2011 року по 01.03.2020 року вбачається, що за картою № [NUMBER] відповідач [PERSON] отримав кредитних коштів 2816 грн. 94 коп., в свою чергу повернув 1450 грн. За картою № [NUMBER] відповідач отримав кредитних коштів 187 грн. 33 коп. За картою № [NUMBER] відповідач отримав кредитних коштів 33655,87 грн., повернув 37550,06 грн. За картою № [NUMBER] відповідач отримав кредитних коштів 26811,96 грн., повернув 19689,31 грн. Таким чином, загальна сума отриманих коштів [PERSON] складає 63472,10 грн., а повернутих 58689,37 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованості заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 4782,73 грн.( 63472,10 грн. - 58689,37 грн.) Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 4782,73 грн., заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 7724,49 грн., а також пеня в розмірі 50 грн., а всього 12557,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 12557,22 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2102 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 46,37 % з розрахунку: 12557,22 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 27079,98 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 46,37 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 974,70 грн. з розрахунку: 2102 грн. (сума сплаченого судового збору) х 46,37 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial