Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулась до суду із позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2003 р., але згідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 06 вересня 2005 року шлюб було розірвано. Так, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 жовтня 2007 р. з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу). На теперішній час дитина хворіє та перебуває на обліку КЗ охорони здоровя Кам?янської міської ради «Кам?янська міська лікарня № 7» з діагнозом міопія слабкої степені, спазм акомодації обох очей, вона працює, але має невелику заробітну плату. Тому, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до поліпшення стану здоровя дитини. 2. Заяви, клопотання позивача, відповідача. Позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилалась на обставини зазначені в позові. В судове засіданні відповідач не зявився, причини не явки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 3. Процесуальні дії по справі. 09 липня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначення справу до розгляду. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. В судовому засіданні встановлено, що сторони 22 лютого 2003 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6), але 06 вересня 2005 року шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 307 (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, батьками дитини - [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), на теперішній час дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON], дана обставина підтверджується довідкою про склад сім?ї № 3/6389 від 23.03.2018 р. (а.с.10). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 жовтня 2007 р. з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу) (а.с.9). Як встановлено судом, дитина [PERSON] хворіє та перебуває на обліку КЗ охорони здоровя Кам?янської міської ради «Кам?янська міська лікарня № 7» з діагнозом міопія слабкої степені, спазм акомодації обох очей (а.с.11). 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснюється, що до передбаченої ст.185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Передбачено, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Декларація прав дитини, яка знайшла своє відображення в Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вказаною Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також, відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, чи творчих нахилів, або у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину, як це зазначається вище, відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. 6. Висновки суду. Проте, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивач не надала доказів про наявність обставин, з якими законодавець повязує можливість стягнення додаткових витрат: розвиток здібностей, хвороба чи каліцтво. Тому, саме по собі, навчання дитини не може безумовно свідчити, що витрати, пов'язані з цим, викликані особливими обставинами. Статтею 76 ЦПК України, закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимогст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст.89ЦПК України). Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем недоведена підстава для стягнення додаткових витрат, зокрема, суд звертає увагу на можливість вирішення спору шляхом збільшенням розміру стягуваних аліментів, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в звязку і звільненням позивача від сплати судового збору, судовий збір компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed