Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

20 квітня 2018 року, згідно поштового відправлення, [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай), площею 3,56 га в умовних кадастрових гектарах, в колективній власності КСП імені Димитрова на території Дніпровської сільської ради Чернігівського району та області, за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить вищевказана земельна частка (пай), проте сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) було втрачено, а тому вона позбавлена можливості реалізовувати своє право власності - володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач - Дніпровська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - Чернігівської районної державної адміністрації при вирішенні питання послалась на розсуд суду. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. У відповідності до довідки Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівської області від 19.03.2018 року № 29-25-0.212-889/118-18, [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на підставі рішення Чернігівської районної державної адміністрації від 04 лютого 1997 року за № 58, зареєстрований 12 червня 1997 року за № 101 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Димитрова, розміром 3,56 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту індексації 4,796 та одноразовий для ріллі 1,756 станом на 01.01.2018 року становить 37583,95 грн. (а.с. 4). Як вбачається із договору оренди земельної частки (паю), який був укладений з 01 березня 2001 року, позивач передала земельну частку (пай) в оренду приватному орендному підприємству «Дніпро» (а.с.5). Доводи позивача про втрату виданого їй сертифікату на право на земельну частку (пай) учасниками судового розгляду не спростовуються. Крім того, у газеті було розміщено повідомлення щодо втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на отримання земельних часток (паїв) при втраті сертифікату на земельну частку (пай), за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред»явлення позову про визнання права на земельну частку (пай), а твердження позивача про те, що їй належить право власності на земельну частку (пай), є юридично некоректним. З наведеного слідує, що за позивачем належить визнати право на земельну частку (пай) у розмірі 3,56 га відповідно до сертифікату серії [NUMBER]. На підставі викладеного,

Outcome: partial