Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до кредитного договору № CL-222110 від 26.09.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] , остання отримала кредит на суму у розмірі 272304,50 грн зі строком кредитування до 25.09.2024, на поточні потреби відповідача зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 35 % річних. Згідно з п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Вказує, що на підставі п. 6.9 кредитного договору Банк, у випадках передбачених п. 3.3 кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач 1 в порушення умов договору свої зобов`язання не виконав належним чином, станом на 27.05.2021 заборгованість відповідача 1 перед АТ «Кредобанк» становить 378133,84 грн, з них 262208,06 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 115925,78 грн - заборгованість за відсотками. В анкеті-заяві № CL-222110 зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю відповідача 1 з відповідачем 2, посилаючись на практику Верховного Суду у справі № 205/5882/18 від 07.10.2020, представник позивача доводить, що обов`язки за вищевказаним кредитним договором виникли в обох з подружжя. В судовому засіданні представник позивача вказав, що сукупність доказів: підпис відповідача 2 в Анкеті-заяви № CL-222110 про надання згоди на укладення відповідачем 1 кредитного договору в подальшому, відмітка у паспорті відповідача 2 про укладення шлюбу, повинні свідчити про те, що кредит було взято відповідачем 1 в інтересах сім`ї. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором № CL-222110 від 26.09.2019 у загальній сумі 378133,84 грн; 5672,01 грн - сума судового збору, 37813,38 грн - сума витрат на професійну правничу допомогу. 2. Стислий виклад відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Докази, відхилені судом Відповідачі у відзиві на позов заперечили щодо позовних вимог. Основними доводами є такі, а саме: - [PERSON] не є поручителем [PERSON] , незважаючи на подружні відносини, його відповідальність не передбачена кредитним договором, а тому в цій частині вимог слід відмовити; - [PERSON] на момент отримання кредиту працювала фізичною особою-підприємцем. Кредит брався нею для підприємницької діяльності як фізичною-особою підприємцем; - [PERSON] повинна бути звільнена від відповідальності перед банком за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на підставі ЗУ «Про споживче кредитування» на період карантину у зв`язку з форс-мажорними обставинами, економічною ситуацією в Україні, що утруднює отримання доходів. На підтвердження вказаних вище обставин надано ряд договорів щодо оренди приміщення в м. Переяславі для діяльності ресторану, до якого має безпосереднє відношення [PERSON] як керівник, заяву про запровадження кредитних канікул на період карантину, витяги з нормативно-правових актів щодо обмежень на строк дії карантину як в м. Переяславі Київської області, так і в державі, податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік (а.с. 70-96). Відповідь на відзив містить заперечення щодо неправильного трактування перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» в частині звільнення споживача від відповідальності на підставі, посилання на норми чинного законодавства, що повторюють зміст та позовні обставини. Відхиляються такі докази: виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а/с 70), договори щодо оренди приміщення в м. Переяславі Київської області (а.с. 71-79), податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік (а.с. 80). Витяги з нормативно-правових актів щодо обмежень на строк дії карантину в м. Переяславі Київської області, в Україні, свідоцтва про народження дітей, заява відповідача 1 про запровадження кредитних канікул тощо в копіях (а.с. 81-96), є допустимими доказами та беруться до уваги судом при ухваленні рішення. Підлягає відхиленню договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 (а.с. 39-40) як такий, що не має відношення до даної справи, вимоги про стягнення судових витрат. Договір укладений з адвокатським об`єднанням, а не з адвокатом-учасником справи. 3. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Справа надійшла до суду 12.07.2021. Провадженні відкрито 28.07.2021 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судові засідання на 18.08.2021, 15.09.2021, 28.09.2021, 30.09.2021. Розглянуто подані в ході судового розгляду клопотання про проведення судових засідань у відсутність відповідачів, вступ у справу представника відповідачів, забезпечення відеоконференції. В судовому засіданні 28.09.2021 в порядку ч. 6 ст. 84 ЦПК України представника позивача зобов`язано надати для огляду в судовому засіданні договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 (а.с. 39-40). 4. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин з посиланням на докази Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CL-222110 від 26.09.2019, укладеного між АТ «Кредобанк» та [PERSON] як фізичною особою, остання отримала кредит у розмірі 272304,50 грн зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 25.09.2024 (п.п 2.1 - 2.3 кредитного договору). Міститься на а/с 14-16. З паспортом споживчого кредиту (а/с 17-18) відповідач 1 ознайомлена, а відповідач 2 у анкеті-заяві до кредитного договору не заперечував на майбутнє щодо укладення договору та вказаний як чоловік (а/с 25). Відповідно до п. 1 Кредитного договору № CL-222110 від 26.09.2019 банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі. Згідно з п. 2.4. Кредитного договору № CL-222110 кредитні кошти надано на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 212894,27 грн та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості відповідача 1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по кредитних договорах (без номерів) від 22.04.2014 в сумі 36080,00 грн, від 07.08.2015 в сумі 23330,23 грн. Як вбачається з п.п. 4.1, 4.2 Кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних; проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору. У відповідності до пунктів 6.1, 6.2 договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені кредитним договором та/або додатками до нього; погашення заборгованості здійснюється згідно графіку платежів (додаток №1 до договору). АТ «Кредобанк» зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши відповідачу 1 кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.4 Кредитного договору, що підтверджується даними меморіальних ордерів № 55582301, 55582333, 55582366 від 26.09.2019 (а/с 9-11). Відповідач 1 свої зобов`язання за договором виконала частково. Станом на 27.05.2021 виникла заборгованість у сумі 378133,84 грн, з них 262208,06 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 115925,78 грн - заборгованість за відсотками (а/с 7-8). 21.04.2021 відповідачу 1 направлялася досудова вимога, в якій роз`яснено про стан заборгованості, міститься вимога сплатити на рахунок АТ «Кредобанк» заборгованість в загальному розмірі 378133,84 грн протягом 30 календарних днів (а/с 26). Заборгованість по даному кредитному договору частково сплачена на суму 20 000 грн, здійснення платежів [PERSON] 26.12.2019, 23.01.2020, що підтверджується квитанціями № ПН2682, ПН2237 в копіях (а/с 81-82). Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 5. Норми права, застосовані судом Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 6. Висновок у справі. Мотиви, з яких виходив суд; мотиви незастосування норм, на які посилались сторони Сума боргу за кредитним договором та за відсотками відповідає умовам кредитного договору CL-222110 від 26.09.2019. Сума заборгованості та її розрахунок не оспорюється відповідачами. Суд дійшов висновку, що відповідач 1 як позичальник порушив умови кредитного договору CL-222110 від 26.09.2019, повинен індивідуально понести цивільну відповідальність, визначену нормами чинного законодавства, умовами кредитного договору. Відповідач 1 без поважних причин не виконувала належним чином умови кредитного договору, а тому наявні підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача 2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-222110 від 26.09.2019, то слід відмовити у задоволенні такої вимоги у зв`язку з тим, що допустимими та належними доказами позивачем (його представником) не доведено, що грошові кошти за кредитним договором № CL-222110 від 26.09.2019 брались та використовувались в інтересах сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини 3 ст. 61 СК України кореспондує частині 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Судом встановлено, що договору поруки [PERSON] не підписував. Доказів того, що кредитний договір № CL-222110 від 26.09.2019 укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять. Крім цього, слід відхилити доводи відповідачів, що грошові кошти по даному кредитному договору брались [PERSON] для її підприємницької діяльності як фізичної особи-підприємця, оскільки кредитний договір № CL-222110 від 26.09.2019 укладено нею як фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем. Призначення грошових коштів визначено на задоволення її особистих, індивідуальних потреб (формулювання у договорі - поточні потреби). Відхиляються також інші доводи відповідачів, оскільки сторонами не досягнуто домовленостей про реструктуризацію кредиту, відповідачу 1 направлена досудова вимога повної сплати основної заборгованості та відсотків по кредиту, а наявність карантинних обмежень у державі не звільняє від виконання зобов`язань в частині сплати основної заборгованості та відсотків по кредитному договору № CL-222110 від 26.09.2019. Частиною 6 прикінцевих положень ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Закон поширювався би на такі правовідносини у разі нарахування банком [PERSON] неустойки, пені, штрафних санкцій за прострочення виконання такого договору споживчого кредиту. Законом не передбачено мораторій притягнення до відповідальності споживачів за споживчими кредитними договорами, а передбачено на час карантину звільнення споживачів за кредитними договорами від визначеного виду цивільної відповідальності (неустойка, штраф, пеня), заборону на підвищення процентів кредитодавцем. Дія ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на врегульовану договором № CL-222110 від 26.09.2019 відповідальність в частині погашення [PERSON] основної заборгованості та відсотків (процентів) по кредиту. Посилання представника позивача на правовий висновок у постанові Верховного Суду від 07.10.2020, у справі № 205/5882/18, не беруться до уваги судом та відхиляються, оскільки у кредитному договорі зазначено ціль (мету) кредиту - на поточні потреби, договір укладено з відповідачем 1. Погашення кредитної заборгованості за позичальника (відповідача 1) допускається будь-якою особою, в тому числі відповідачем 2, що не вказує на їхню солідарну відповідальність. Суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір не укладався в інтересах сім`ї відповідачів, а укладений на користь одного з відповідачів. Так, відповідач 1 як фізична особа був вправі розпоряджатися кредитними грошовими коштами на власний розсуд. Укладення договору в інтересах сім`ї та подальше використання таких коштів саме в інтересах іншого з подружжя, сім`ї, повинно підтверджуватись відповідними належними доказами. Крім цього, цілком допустимо, що будь-який банк у вітчизняній банківський системі повинен надавати кредит, переслідуючи як мету отримання отримання прибутку, так і можливі ризики неповернення кредиту й не повинен перекладати відповідальність договірної сторони-члена подружжя на іншого з подружжя. Представником позивача не надано доказів, що відповідач 2 погодився брати на себе солідарне зобов`язання з відповідачем 1 перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача 2 відсутні. Таким чином, слід відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача 2. 7. Розподіл судових витрат Вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу солідарно з відповідачів є необґрунтованою належними доказами, вмотивована на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги тощо. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Адвокатський ордер, виданий адвокатом Павленком С.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000531, посвідчення адвоката в копіях є документами на підтвердження процесуальних повноважень адвоката, який здійснює свою діяльність індивідуально. Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 укладено з адвокатським об`єднанням, а не банком з адвокатом Павленком С.В., а тому умови даного договору не можуть стосуватись даної справи. Доказів оплати витрат з надання правничої допомоги та доказів обсягу наданих послуг представником позивача не було надано, тому вимога щодо стягнення з відповідачів витрат на здійснення правничої допомоги у розмірі 37813,38 грн є неспівмірною відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а тому підлягає частковому задоволенню відшкодування відповідачем 1 витрат в розмірі 7000 грн. Такий розрахунок витрат здійснено судом самостійно у відповідності до складності справи (незначна), орієнтовного обсягу витраченого часу на складання позову адвокатом та участі в 2-х судових засіданнях з розрахунку 1 год до 1000 грн, що є пропорційним як ринковій вартості юридичних послуг в поточному році, так і обсягу, вартості та якості правничої допомоги. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача 1 як судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в заявленому за позовом розмірі.

Outcome: partial