Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

20.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, яку було уточнено, у якій просила стягнути з відповідача на її користь суму залишку вкладу 51479,00 грн., пеню у розмірі 1290 грн., відсотки від простроченої суми у розмірі 8073,00 грн. та моральну шкоду 50 000 грн. В судовому засіданні [PERSON] підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що наявні підстави для задоволення позовної заяви. В судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини. 19.03.2014 р. між ПАТ «ІМЕКСБАНК» в особі Начальника Відділення № 49 ФАТ «ІМЕКСБАНК» м. Одеси та [PERSON] укладено Договір № 490016188 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р., вклад «ПКлієнт 3 м» (вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. 24 %») у гривні України, відповідно до якого Банк приймає кошти Вкладника у сумі 90000,00 грн. строком на 3 місяці зі сплатою 24 % річних з датою повернення коштів 20 червня 2014 року. (а.с. 14) 20.06.2014 р. між ПАТ «ІМЕКСБАНК» в особі Начальника Відділення № 49 ФАТ «ІМЕКСБАНК» м. Одеси та [PERSON] укладено Договір № 490016481 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р., вклад «ПКлієнт 3 м» (вид вкладу «Постійний клієнт» 3 міс. 25 %») у гривні України, відповідно до якого Банк приймає кошти Вкладника у сумі 95444,00 грн. строком на 3 місяці зі сплатою 25 % річних з датою повернення коштів 21 вересня 2014 року. (а.с. 15) Таким чином дію договору, укладеного 19.03.2014 р. було пролонговано договором від 20.06.2014 р. У матеріалах справи містяться заяви [PERSON] до відповідача на видачу готівки, яку вона отримувала у касах банку, а саме: № 8492 від 29.09.2014 р. на суму 1000 грн., № 8505 від 30.09.2014 р. на суму 1000 грн., №8442 від 25.09.2014 р. на суму 5500 грн., №8460 від 26.09.2014 р. на суму 4500 грн., №8428 від 23.09.2014 р. на суму 5500 грн., № 8438 від 24.09.2014 р. на суму 4500 грн., № 9076 від 31.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8421 від 22.09.2014 р. на суму 4500 грн., № 9029 від 29.10.2014 р. на суму 500 грн., № 9051 від 30.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8983 від 27.10.2014 р. на суму 500 грн., № 9007 від 28.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8882 від 21.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8931 від 23.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8829 від 17.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8847 від 20.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8758 від 14.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8781 від 15.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8694 від 10.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8718 від 13.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8619 від 08.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8664 від 09.10.2014 р., № 8578 від 06.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8608 від 07.10.2014 р. на суму 500 грн., № 8551 від 02.10.2014 р. на суму 1000 грн., №8557 від 03.10.2014 р. на суму 1000 грн., № 9448 від 24.11.2014 р. на суму 500 грн., № 8534 від 01.10.2014 р. на суму 1000 грн., № 9377 від 17.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9398 від 18.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9336 від 13.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9349 від 14.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9287 від 11.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9317 від 12.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9224 від 07.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9273 від 10.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9175 від 05.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9209 від 06.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9102 від 03.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9136 від 04.11.2014 р. на суму 500 грн., № 9911 від 13.01.2015 р. на суму 250 грн. та від 08.12.2014 р. на суму 1000 грн. (а.с. 28-48) З огляду на зазначене вбачається, що [PERSON] почала отримувати грошові кошти зі свого банківського вкладу частинами, починаючи з 22.09.2014 р., тобто на наступний день після закінчення дії договору від 20.06.2014 р., що свідчить про її не бажання подальшої пролонгації дії договору від 20.06.2014 р. на умовах, передбачених розділом 7 Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту). На переконання суду, поверненню вкладу передувала вимога [PERSON] про зазначене. 03.10.2014 р. позивач зверталася до відповідача зі скаргою, у якій вона вказала про неможливість отримання грошей з депозитного вкладу та просила перерахувати їх у рахунок погашення кредиту за договором № 999-00050519 від 28.08.2014 р. (а.с. 53) У відповіді вих. № 5999 від 13.11.2014 р. ПАТ «ІМЕКСБАНК» повідомило, що після закінчення строку договору банківського вкладу, перерахував депозит на поточний рахунок клієнта, з якого він має можливість отримати кошти. Крім того повідомлено, що на даний час банківська система України не в змозі одразу вирішити проблеми з готівкою та банком приймаються усі можливі заходи для вирішення цього питання. У зв'язку з цим, враховуючи наявний на початок робочого дня залишок готівки у касі АТ «ІМЕКСБАНК» та необхідність обслуговування інших клієнтів, у день прибуття до відділення було запропоновано отримати наявну готівку у касі. (а.с. 59) 15.12. 2014 р. [PERSON] надала заяву про переведення грошових коштів у розмірі 2769,00 грн. з її р/р [NUMBER] для сплати щомісячної суми кредиту за договором № 999-00050519 від 28.08.2014 р. (а.с. 61) У заяві від 24.12.2014 р. [PERSON] звернулася до в.о. директора філії АТ «ІМЕКСБАНК» м. Одеси з заявою про розгляд можливості перерахування коштів у сумі 26735,47 з її поточного/карткового рахунку № [NUMBER] на її картковий контракт № 999-00051519, відкритий в філії № 49 АТ «ІМЕКСБАНК» у м. Одесі. (а.с. 62) Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК» (далі - АТ «ІМЕКСБАНК»), код ЄДРПОУ 20971504, МФО 328384, місцезнаходження: проспект Гагаріна, 12 а, м. Одеса, 65039. Тимчасову адміністрацію в АТ «ІМЕКСБАНК» запроваджено строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно. Відповідно до п. 3.1. Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) банк зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти за його користування. Відповідно до розділу 6 Публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) банк повертає вклад та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк, що визначений в договорі про приєднання до договору шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний у договорі про приєднання. Повернення Вкладу або його частини раніше настання дати повернення Вкладу вважається достроковим. Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до ст. 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Судом встановлено, що тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК» введено постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 № 50 строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно, проте дія договору № 490016481 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. закінчилася 21.09.2014 р., тобто до введення тимчасової адміністрації. Станом на 19.01.2015 р. сума залишку вкладу [PERSON], що знаходиться у ПАТ «ІМЕКСБАНК» складає 51479,00 грн, що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER] від 19.01.2015 р. (а.с. 98) Вказана сума коштів підлягає стягненню на користь позивача. Щодо задоволення вимоги про стягнення процентів за Договором банківського Вкладу суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 3, 5-6 ст. 1061 ЦПК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом.. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Суд визначає суму відсотків від простроченої суми у розмірі 8073,00 грн. станом на 26.01.2015 р. та задовольняє вимогу позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» на користь [PERSON] цієї суми. Щодо стягнення пені за кожний день прострочення суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 № 5 при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей 203-206 ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства (статей 263, 271, 326, 337, 341, 347, 403, 410, 412, 419, 420, 422 ЦК, а також з умов укладеного сторонами договору. Судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Сплата неустойки (штрафу, пені), як і відшкодування збитків, коли при цьому не порушується питання про розірвання договору, не звільняє виготівника (виконавця, продавця) від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до п. 11.1 Публічного договру № 1 банківського вкладу (депозиту) у редакції від 20.01.2014 р. за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'зань за цим договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Суд визначає розмір пені у сумі 1290 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. суд виходив з наступного. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95 р. (далі - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Позивач в наданій до суду позовній заяві та під час розгляду справи по суті заявив, що постійні душевні переживання виникали з приводу того, що вона змушена була звертатися до різних органів, хворіла та лікувалась у лікарні та до цього часу отримує лікування, постійно знаходиться у стані стресу і моральних страждань, важко переживає обставини, що склались у неї з банком, вимушена витрачати свій вільний час для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до п. 15 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Зважаючи на ту обставину, що порушення права [PERSON] не пов'язане з недоліком продукції (дефектом в продукції) суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахуванням вказаних обставин та вимог законодавства, наявні підстави для часкового задоволення позову [PERSON] до ПАТ «ІМЕКСБАНК» та стягує з відповідача на користь позивача суму внеску за договором банківського вкладу у розмірі 51479 (п'ятдесят одна тисяча чотириста сімдесят дев'ять) гривень 00 копійок, пеню у розмірі 1290 (одна тисяча двісті дев'яносто) гривень 00 копійок, відсотки від прострочної суми у розмірі 8073 (вісім тисяч сімдесят три) гривні 00 копійок, а всього 60842 (шістдесят тисяч вісімсот сорок дві) гривні 00 копійок.

Outcome: partial