overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, зазначаючи, що відповідач з 01.12.2005 року є членом Спілки. 25.05.2012 року між філіалом № 2 Спілки та відповідачем був укладений кредитний договір № 5169/12-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4600 грн. строком на 12 місяців. Відповідно до п.2.1 кредитного договору за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було сплачено в рахунок погашення кредиту 3500 грн. Залишок за кредитом становить 2173,00грн. У зв'язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов'язань втратило інтерес для позивача, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 13.01.2014 рік склав 3226,69 грн. Позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.05.2012 року між філіалом № 2 Спілки та відповідачем був укладений кредитний договір № 5169/12-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 4600 грн. строком на 12 місяців зі сплатою за користування кредитом 0,13% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.6-8). За час користування кредитом відповідачем було сплачено в рахунок погашення кредиту 3500 грн. Залишок за кредитом становить 2173,00грн. Умови кредитного договору відповідач не виконує, має заборгованість станом на 13.01.2014 року в розмірі 3226,69 грн. про що свідчить розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.5). Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сума заборгованості за кредитом підлягає стягненню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.02.2012 помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Патюти вул. Мартиненка, б. 99 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном склавши заповіт, посвідчений 05 липня 2006 року, секретарем виконкому Патютинської сільської ради, в якому все своє майно заповів [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняла, оскільки своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просить суд визнати право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Патюти вул. Мартиненка, б. 99 Козелецького району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про проведення судового розгляду за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але попередньо надав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності. З позовом згоден. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 07.02.2012 помер [PERSON] (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Патюти вул. Мартиненка, б. 99 Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном склавши заповіт, посвідчений 05 липня 2006 року, секретарем виконкому Патютинської сільської ради (а.с. 13), в якому все своє майно заповів [PERSON] Згідно довідки № 206 від 04.01.2014 (а.с. 21) виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Патюти вул. Мартиненка, б. 99 не зареєстровано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.05.2013 померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Євминка вул. Київська, 289-Б Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном склавши заповіт, посвідчений 18 грудня 2009 року, секретарем Євминської сільської ради, в якому все своє майно заповіла [PERSON] Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просить суд визнати право власності на спадщину за заповітом на садибний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Євминка вул. Київська, 289-Б Козелецького району Чернігівської області. Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але попередньо надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі. Позов визнає повністю. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 23.05.2013 померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою с. Євминка вул. Київська, 289-Б Козелецького району Чернігівської області. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном склавши заповіт, посвідчений 18 грудня 2009 року, секретарем Євминської сільської ради (а.с. 10), в якому все своє майно заповіла [PERSON] Згідно довідки № 514 від 17.12.2013 (а.с. 15) виданої КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, право власності на садибний житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Євминка вул. Київська, 289-Б не зареєстровано. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення з нього страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 4474 грн. 52 коп. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщався належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 19 грудня 2012 року між ТОВ СК «Альфа-гарант» та [PERSON] був укладений договір №06-R/06-162-03788 добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави, марки Nissan Teana, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п.6 Договору, виплата страхового відшкодування проводиться без врахування експлуатаційного зносу. 09 січня 2013 року близько о 12 год. 10 хв., [PERSON], керуючи тнапсортним засобом ВАЗ 2107, номерний знак [NUMBER], рухаючись вул..Рюміна в м.Миколаєві в районі регульованого перехрестя з вул.Наваринською, порушивши вимоги п.12.1, 13.1, 2.3 «б» ПДР, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з зупинившимся попереду транспортним засобом «Ніссан Тіана», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Центрального районного суду м.Миколаєва від 23 січня 2012 року за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., що підлягає перерахуванню до місяцевого бюджету центрального району. 09 січня 2013 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про пошкодження застрахованого автомобіля. Страховик

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову позивач вказувала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач вимушена звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі і не заперечував проти його задоволення та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний 05 жовтня 2010 року (а.с.9). Внаслідок шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якого, батьками зазначені сторони (а.с.8). Відповідно до довідки виконавчого комітету Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 17 січня 2014 року № 111 [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем і знаходиться у неї на утриманні (а.с.6). Згідно частини 6 статті 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до вимог частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Визначаючи розмір аліментів, у відповідності до вимог, передбачених статтею 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 20 січня 2014 року. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В судовому засіданні позивач позов підтримала, свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником вищевказаної квартири, а відповідач є її чоловіком, подружні відносини з відповідачем припинені з 2000 року, він не проживає в цій квартирі з 2003 року. Третя особа представника в судове засідання не направила, через канцелярію суду надійшов лист про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову ОЖБК м. Чернігова не заперечувало. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був сповіщені завчасно і належним чином, причини неявки до суду не повідомив, про відкладення розгляду справи не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Власником квартири [ADDRESS] є позивач, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.01.2005 року серії САА № 769175. Відповідно до довідки ОЖБК м. Чернігова від 01.11.2013 року № 1690 у вказаній квартирі зареєстрована власник [PERSON], її син [PERSON] та чоловік [PERSON] Судом встановлено, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше десяти років, його особисті речі там відсутні, за комунальні послуги відповідач не сплачує. Факт непроживання відповідача в спірній квартирі підтверджується актом від 30 жовтня 2013 року, затвердженим керуючим ОЖБК м. Чернігова та показаннями свідка [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності у житлі без поважних причин понад один рік. Оскільки, відповідач відсутній у квартирі [ADDRESS] понад один рік, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, з січня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як вбачається зі змісту позовної заяви, спільне подружнє життя у сторін не склалося, рік тому вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони уклали шлюб 05.08.1989 року. Від даного шлюбу у подружжя є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів. Збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача, вимоги позову підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат. Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказавши, що позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем і відповідачем зареєстровано 21 червня 2003 року, актовий запис № 712 (а/с 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved