Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

20.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 11580 грн. 51 коп., моральну шкоду - 5000 грн., судовий збір 243 грн. 60 коп. В своїх доводах посилається на те, що 26.01.2013 року о 12 год. 10 хв. відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Проспектна в м. Харкові, знаходячись в своєму автомобілі відчинив водійські двері, чим скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER]. Внаслідок зіткнення автомобілю було спричинено механічні пошкодження. Постановою суду від 06 березня 2013 року встановлено, що ДТП сталося з вини відповідача, який був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Після ДТП він неодноразово звертався до ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт», для відшкодування завданої відповідачем матеріальної шкоди, але протягом року жодного разу не отримав ніякої відповіді на звернення. Оскільки йому не відшкодована завдана матеріальна шкода, він вимушений звернутись до суду із позовом. Винними діями відповідача йому завдана матеріальна та моральна шкода. Внаслідок ДТП був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль, розмір шкоди якого становить 11132,51 грн. Ним були понесені витрати по оплаті проведення авто-товарознавчого дослідження, які складають 400 грн. Також він поніс витрати по цій справі у сумі 291,60 грн., які складаються: оплата телеграми поштового повідомлення ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» - 48,00 грн.; оплата судового збору 243,60 грн. Винними діями відповідача йому завдана моральні шкода. Оскільки відповідач добровільно не відшкодовує завдану шкоду, він вимушений витрачати свій особистий час, фізичні і моральні сили на збір доказів та звертатися до суду з позовною заявою про примусове стягнення шкоди. Крім того, на тривалий час після ДТП він був вимушений змінити звичайний розпорядок та ритм життя, витрачати додаткові кошти та зусилля на пересування містом, оскільки йому та його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності. На ремонт автомобіля ним було витрачено велику кількість грошей. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелось відкласти, а від деяких з них взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою та значне зменшення доходу. З урахуванням характеру, об'єму та тривалістю душевних страждань, моральна шкода складає 5000 гривень. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справ у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину не явки суду не повідомив. В минулих судових засіданнях представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні вимог до відповідача, оскільки останній є неналежним відповідачем. Посилався на те, що відповідачем по справі повинен бути ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» або МТСБУ, які повинні сплатити матеріальну шкоду позивачу. Надав письмові заперечення (а.с.54-55) Третя особа ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2013 року (справа 640/2211/13-П), [PERSON] визнаний винним в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за подіями ДТП, яке сталося 26.01.2013 року о 12 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Проспектна в м. Харкові знаходячись в своєму автомобілі відчинив водійські двері, чим скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с.7) Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, [PERSON] є власником автомобіля [NUMBER], [NUMBER] (а.с.36) Відповідно до звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 05.03.2013 року №24/2013, матеріальний збиток, завданий власникові «SUZUKI GRAND VІТАRА», державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження складає 11132 грн. 51 коп. (а.с.8-30) Згідно з квитанцією №24 від 12.02.2013 року, позивачем було сплачено 400 грн. Товарній біржі «Радар» за проведення дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 05.03.2013 року №24/2013 (а.с. 31) Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.ч. 1,1 ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана майну фізичної особи та фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Як вбачається з листа Нацкомфінпослуг, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 24.01.2014 року, листа МТСБУ від 21.01.2014 року, які надані на звернення позивача, «ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» за місцезнаходженням відсутня, відносно неї порушено справу про банкрутство, тому підстави для відшкодування шкоди МТСБУ на той час - відсутні (а.с.38-40) У зв'язку з невідшкодуванням позивачу матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, він звернувся до суду з позовом безпосередньо до винуватця ДТП - відповідача. Позивач є потерпілою особою, якій відповідачем заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26.01.2013 року. Представник відповідача, не визнаючи позов, посилався лише на те, що обов'язок по сплаті матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП покладається на страхову компанію позивача - «ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» або на МТСБУ. Будь-яких інших підстав та доказів для покладання обов'язку сплати матеріальної шкоди на іншу особу (а не на відповідача) - представник відповідача не зазначив. Разом з тим, у позивача, який є потерпілим та якому завдана шкода внаслідок ДТП через винні дії відповідача, є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди (відповідача) або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи принцип диспозитивності та змагальності цивільного процесу, належність позивачу право вибору звернення безпосередньо до відповідача як винуватця ДТП, відсутність підстав та доказів зі сторони відповідача для покладання обов'язку сплати матеріальної шкоди на іншу особу, а не відповідача, - суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріального збитку у розмірі 11132 грн. 51 коп., витрати по оплаті авто-товарознавчого дослідження у розмірі 400 грн. - підлягають задоволенню. Вимоги про стягнення оплати телеграми поштового повідомлення ПАТ «Страхова Компанія «Лафорт» у розмірі 48 грн. задоволенню не підлягають за недоведеністю, оскільки з наданої телеграми не вбачається з яких підстав, умов, необхідності направлялась вказана телеграма. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна. Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв'язку з пошкодженням його майна, в його звичний життєвий уклад були внесені зміни, витрачати додаткові кошти та зусилля на пересування містом на громадському транспорті, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, довелось відкласти, що спричинило проблеми з роботою та значне зменшення доходу. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд керувався роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема п.9, у відповідності з яким, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував характер, обсяг душевних страждань яких зазнав позивач, характер, тривалість, можливість відновлення немайнових витрат, стан здоров'я потерпілого та тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. Крім того, відповідно до ст. 23 ЦК України суд врахував вимоги розумності та справедливості. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial