Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

21.12.2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Щорса,2 в смт Велика Новосілка. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1980 по 1996 рік він був зареєстрований у будинку по вул. Щорса,2 в смт Велика Новосілка. Однак, фактично він проживає в ньому з 1967 року і по теперішній час, доглядає за ним, ремонтує, вирощує домашніх тварин. Вказаний житловий будинок у 1966 році був збудований його батьком [PERSON], який у 1974 році отримав технічний паспорт на вказаний будинок, однак свідоцтво про право власності не отримав. 06.04.2015 року його батько помер. Після його смерті він звернувся до нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька. Постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва на житловий будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Оскільки він проживає у спірному житловому будинку з 1967 року і у позасудовому порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на будинок він не може, просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Щорса,2 в смт Велика Новосілка за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 11\~\~ЦПК України\~\~суд\~\~розглядає цивільні справи\~\~не інакше як за зверненням фізичних\~\~чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть\~\~участь у справі.\~\~ Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~\~кожна сторона\~\~зобовязана довести\~\~ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року\~\~№ 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 11, враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). \~\~ Крім того, при вирішенні питання про право власності в силу набувальної давності, задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі\~статті 334 ЦК\~можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). \~\~\~\~\~\~ Отже, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю\~\~здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об'єктивно чужою, володілець суб'єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років. \~\~\~\~\~\~ Виникнення володіння, що пов'язано з добросовісним заволодінням річчю, полягає в переконанні володільця, що заволодіння правомірне, тобто майно надійшло до нього законно. \~\~\~\~\~\~\~\~ Набуття права власності на майно за набувальною давністю виникає\~\~тоді, коли\~\~власник майна довгий час не виявляв наміру визнати\~\~річ\~\~своєю, погодився з її втратою, і при відсутності презумпції права державної власності. \~\~\~\~\~\~ Оскільки набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном і наявність у володільця певного юридичного титулу (договір найму, збереження тощо), виключає застосування набувальної давності. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Володіння має бути добросовісним, тобто якщо володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю. Обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Судом встановлено, що 05.04.2015 року помер [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] 16.09.2014 р., [PERSON] все своє майно він заповів позивачу по справі [PERSON] (а.с. 7). Постановою приватного нотаріуса Великоновосілківського районного нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 17.12.2015 р. № 830/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом житловий будинок, в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на будинок (а.с. 41). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо права власності на житловий будинок по вул. Щорса,2 в смт. Велика Новосілка відсутні (а.с. 51). З домової книги житлового будинку по вул. Щорса,2 в смт. Велика Новосілка вбачається, що домоволодільцем зазначеного будинку є [PERSON] з 1970 р. (а.с. 9-13). Відповідно до листа КП «Великоновосілківське БТІ» від 19.11.2015 р. №108, згідно архівних даних станом на 31.12.2013 р. право власності на домоволодіння, розташоване по вул. Щорса,2 в смт. Велика Новосілка, не зареєстроване. На вищевказане домоволодіння станом на 06.08.1974 р. був виготовлений технічний паспорт на імя [PERSON] (а.с. 18). Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що він добросовісно заволодів чужим майном, відкрито, безперервно володів ним протягом десяти років. З матеріалів справи вбачається, що спірний будинок був збудований батьком позивача [PERSON], який помер 05.04.2015 р., і станом на день складання заповіту 16.09.2014 р. був зареєстрований у спірному домоволодінні. У 1974 р. був виготовлений технічний паспорт на його імя, однак свідоцтво про право власності оформлено не було. Враховуючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що спір виник із спадкових правовідносин, що виключає можливість набуття позивачем права власності на домоволодіння, розташоване по вул. Щорса,2 в смт. Велика Новосілка, за набувальною давністю, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою сторонам у задоволенні позовних вимог понесені ними витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed