Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

19 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] року помер її дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Однак, у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, у зв'язку з перебуванням за кордоном. У березні 2014 року позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до Криничанської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено і запропоновано звернутися до суду, у зв'язку з тим, що не підтверджується факт прийняття спадщини. Інших спадкоємців не має. Тому просить надати їй додатковий строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON]. (а.с.2-3) Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2014 року позовні вимоги [PERSON] - задоволенні в повному обсязі. Встановлено [PERSON] додатковий строк терміном - три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви до Криничанської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року(а.с. 31-32). В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.39-42). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила визначений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини через те, що на момент спливу шестимісячного терміну перебувала за кордоном в період з 15 вересня 2004 року по 04 листопада 2009 року. Однак із вказаними висновками суду 1 інстанції не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року помер [PERSON] (а.с.7), з яким позивачці рішенням Тернопільського міськрайнного суду Тернопільської області від 12 грудня 2013 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO] року народження є рідною племінницею [PERSON], [INFO] року народження, котрий помер [INFO] року в м. Дніпропетровську (а.с.9). У березні 2014 року позивачка через свого представника звернулася з заявою про прийняття спадщини до Криничанської державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено і запропоновано звернутися до суду через наявність спадкоємця за заповітом та пропуском встановленого строку для прийняття спадщини (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приписами частин 1 і 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Причиною не звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивачка в позовній заяві зазначає перебуванням за кордоном з 15.09.2004 року по 04.11.2009 року, суд зазначену причину пропуску строку визнав поважною та визначив додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому не перевірив належним чином час перебування позивачки за кордоном, не з'ясував причину звернення через представника до нотаріальної контори лише в березні 2014 року, тобто більше ніж через 5 років після смерті [PERSON], а не протягом встановленого діючим законодавством часу, та не перевірив відомості щодо наявності заповіту, зазначені в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд 1 інстанції зазначену в позовній заяві причину пропуску строку, як перебування позивачки за кордоном в період з 15 вересня 2004 року по 04 листопада 2009 року, визнав поважною та визначив додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак згідно довідки головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 27.11.2014 року, позивачка перебувала на території України з 28.07.2009 року по 07.09.2009 року, тобто на час строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, позивачка знаходилася на території України, а вищевказані в позовній заяві та рішенні суду обставини, не відповідають дійсності. Також, згідно зазначеної довідки, позивачка з 2009 р. по 2014 р. кожен рік приїздила на територію України, й відповідно мала можливість вирішити питання щодо прийняття спадщини. Отже, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи позивачка не надала належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо поважності пропуску нею строку прийняття спадщини, не навела поважності причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій щодо подання заяви про прийняття спадщини, і навпаки ввела суд в оману, а факти зазначені вже під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивач не знала про смерть родича до 2012 року, що у неї не було підтвердження родинних стосунків з померлим та свідоцтва про його смерть, постійне проживання за межами України та наявність у неї малолітнього сина, не можуть бути враховані, як поважні причини пропуску нею строку для прийняття спадщини, оскільки не є поважними та не зазначалися в позовній заяві й не були предметом розгляду справи в суді 1 інстанції. За таких, враховуючи, що висновки суду 1 інстанції протирічать фактичним обставинам справи, а оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.. 309 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до Адамівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, третя особа: Криничанська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід відмовити.

Outcome: dismissed