Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

21.01.2021 року на адресу суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач просить суд, ухвалити рішення, яким звільнити його, [PERSON] від сплати аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року у цивільній справі № 511/1734/15-ц, на користь [PERSON] : - з 01 січня 2019 року на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] ; - за період з 01 січня 2019 року по 31 липня 2020 року на утримання його доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2015 року до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на даний час розірвано за рішенням суду. Від цього шлюбу вони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу спочатку доньки проживали з матір`ю, тому Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року з нього на корить відповідача на утримання доньок були стягнуті аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Між тим, його колишня дружина на даний час проживає за кордоном, тому з січня 2019 року його донька [PERSON] постійно проживає з ним в с. Кучурган та знаходиться на повному його утриманні, оскільки їй вже виповнилося 14 років та вона самостійно визначила своє місце проживання з ним. Молодша його донька [PERSON] також мешкала з ним в період з 01.01.2019р. по 31.07.20р. та повністю знаходилася на його утриманні, оскільки її мати в той час була відсутня та перебувала за кордоном. Не дивлячись на те, що донька [PERSON] вже тривалий час проживає з ним, а [PERSON] теж деякий період мешкала з ним, відповідачка продовжує отримувати від нього аліменти, а сама участі в утриманні доньки [PERSON] взагалі не приймає. Тож, з урахуванням уточнених позовних вимог та зважаючи на викладене вище, позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] починаючи з 01.01.2019р. та на утримання доньки [PERSON] в період з 01.01.2019р. по 31.07.2020р., а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення донькою повноліття (а.с. 65-78). 08.06.2021р. на адресу суду надійшов відзив у відповідності до якого представник відповідача [PERSON] - адвокат Магера Р.Ю. просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на той факт, що позивач [PERSON] фізично не міг постійно проживати з дітьми по тій причині, що він працює далекобійником з 2016 року до цього часу та фактично не знаходиться за місцем мешкання. При цьому молодша донька [PERSON] , навіть коли мати була відсутні у зв`язку з роботою, постійно залишалася проживати за місцем її реєстрації у її батьків - [PERSON] та перебувала у них на утриманні (а.с. 115-116). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, припинити стягнення з нього аліментів, так як відповідачка продовжує ухилятись від виховання та забезпечення доньки [PERSON] , яка постійно проживає з ним та повністю знаходиться на його утриманні, та звільнити його від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] в період з 01.01.2019р. по 31.07.2020р., стягнути з відповідачки аліменти на утримання [PERSON] . Представник позивача [PERSON] - адвокат Панчошенко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши аналогічного змісту пояснення, які викладені в позовній заяві та уточненій позовної заяві. Представник відповідача адвокат - Магера Р.Ю. в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що, [PERSON] проживає з 06.02.2020 року разом з батьком - постійно місце проживання дітей не визначено- рішенням суду не має. Тому просив в позовних вимогах відмовити в повному обсязі. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.02.2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментів ( а.с.111-112). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в порядку ст. 84 ЦПК України у Державній прикордонній службі інформацію про перетин кордону [PERSON] (а.с.130). Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24.04.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.07.2015 року шлюб між ними було розірвано (а.с.12,16). Сторони від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с. 13,14, 15). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 липня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти починаючи з 01.07.2015р.: - на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а також стягнуто з [PERSON] - аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] (а.с 17). На підставі вказаного рішення суду від 29.07.2015р. [PERSON] отримала виконавчий лист про стягнення аліментів, який звернула до виконання та на підставі чого державним виконавцем ВДВС Роздільнянського МРУЮ в Одеській області 04.01.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 50046160 (а.с. 18, 19, 2021-23). По вказаному ВП № 50046160 боржник [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.10.2020р. складає 28 354,1грн (а.с. 24, 25) Згідно довідки селищної ради вбачається, що за адресою [ADDRESS] , що [PERSON] за вказаною адресою проживає разом з дружиною: [PERSON] (друга дружина), дочкою - [PERSON] та сином [PERSON] (а.с. 92). За вказаною адресою також зареєстрована крім вищезазначених осіб також і донька - [PERSON] , що підтверджено довідкою № 174 від 28.04.2021р. (а.с.93). [PERSON] , яка досягла 16 років самостійно визначила місце свого проживання : саме з батьком - [PERSON] , що підтверджується в суді її письмовими показами (а.с. 94), що не оспорювалося сторонами під час судового розгляду. В період з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р. [PERSON] проходила курс психо-соцальної допомоги у Громадській спілці «Міжнародна антинаркотична асоціація», яка знаходиться за адресою: Херсонська область, Білозерський р-н, с. Чорнобаївка (а.с. 117). Під час обстеження фактичного проживання родини позивача [PERSON] за місцем реєстрації комісією встановлено, що позивач проживає у вказаній квартирі, разом з ним проживає його донька [PERSON] , окрім того в квартирі зареєстрована донька [PERSON] На підтвердження даних обставин було складено акти від 05.10.2020 року (а.с.26, 18). Позивач [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів в ПП «АП`Автоера» з 02.08.2016р., де характеризується виключно позитивно, та відповідно до довідки №26/08-1 від 26.08.2020 року про доходи, його заробітна плата за період з лютого 2020 року по липень 2020 року складає 33851,77 грн, позивач на обліку психіатра та нарколога не перебуває. (а.с.27-31). З витребуваної та отриманої судом інформації з Державної прикордонної служби вбачається, що [PERSON] , останній раз виїхала за межі України 28.08.2020 року, відміток про її подальше повернення на батьківщину станом на 09.06.2021р. матеріали справи не містять (а.с.134). Окрім того, з вказаної інформації вбачається, що [PERSON] виїжджала також за межі України 11.01.2019р. по 13.06.2019р. (в`їзд), 20.06.19р. - 12.09.2019р. (в`їзд), 24.10.2019р. - 15.08.20р. (в`їзд). Під час судового розгляду сторонами визнано такими, що не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України, факт перебування [PERSON] на лікуванні в с. Чернобаївка Херсонської області з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р., а також факт постійного мешкання [PERSON] з батьком з 07.02.2020р. Під час судового розгляду, судом за клопотанням представника позивача - адвоката Панчошенко С.О. були допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною бабусею [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] є її рідною донькою, яка після розлучення поїхала за кордон, а онуки - [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати з нею тобто бабусею, де постійно і проживали. В 2019 році онука [PERSON] перебувала в реабілітаційному центрі на лікуванні. Вона особисто водила [PERSON] до дитячого садка, кошти за яких також сплачувала вона. [INFO] її донька [PERSON] разом с онукою [PERSON] поїхали в Італію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з лютого 2018 року є другою дружиною позивача. Зазначала, що спочатку діти її чоловіка - [PERSON] і [PERSON] жили у матері. В 2018 році почалися проблеми з [PERSON] і вони відправили її на лікування, де вона перебувала тривалий час та повернулася біля Нового Року 2019 та пішла жити до батька, де постійно з 06.02.2020 року проживає з ними до теперішнього часу. [PERSON] знаходилася, то в батька, то в бабусі, пояснюючи вказане тим, що оскільки батько працює далекобійником та вона також працює, то на цей час [PERSON] знаходилася у бабусі, а коли батько був вдома - [PERSON] жила з ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою відповідачки. [PERSON] лікувалась тривалий час, вона у [PERSON] не проживала і не проживає, так як її там ображають і принижують. Стверджувала, що [PERSON] з 2019 р. не знаходилася постійно у бабусі, а тільки тоді - коли [PERSON] був у рейсі, тому [PERSON] привозили до бабусі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює у [PERSON] тривалий час та допомагає на городі. Вона бачила що коли [PERSON] був відсутній по роботі, то діти і [PERSON] і [PERSON] знаходилися у бабусі. [PERSON] міг знаходиться у відряджені десь тиждень, а міг і місяць знаходиться вдома. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою та працює в магазині. Вона бачила як діти жили , то в батька , то в сім`ї [PERSON] у бабусі. Коли [PERSON] знаходився у відряджені, то діти залишалися з його другою жінкою, а іноді ходили до бабусі. На протязі 2019-2020 року обидві дитини були у батька літом ( частенько бачила). Ілона живе з [PERSON] . На протязі 2019-2020 року літом [PERSON] була у батька, знає так як її онуки погодки і вони гралися разом. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] постійно жила з батьком. Вона знає, що [PERSON] проходила лікування, але період не знає. Софію з січня 2019 року по 31.07.2019 року бачила часто, 3-4 разі за тиждень, так як вона проживає напроти їх будинку. На чому забезпечені знаходяться діти, їй не відоме. Останній раз вона бачила [PERSON] давно, точно не пам`ятає коли, мабуть на початку літа 2020 року. [PERSON] вона бачила не кожного дня, але бачила як вона у вечорі поверталася до дому, а вранці уходила. Коли [PERSON] перебувала на лікуванні вона не знає, навіть скільки місяців вона була відсутня не знає. Тобто, всі вказані свідки зазначали, про те, що вони не можуть чітко визначитися з якого по який час діти - [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком та перебувають на повному його утриманні, разом з цим повідомляючи, що діти періодично проживали о у батька то у бабусі, стверджувала, що [PERSON] після повернення з лікарні постійно проживає з батьком. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати (ст. 191 СК). Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. При цьому відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Так судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі і є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю, яка згодом поїхала на заробітки за кордон. За рішенням суду позивач сплачував аліменти на утримання двох доньок на користь своєї колишньої дружини [PERSON] . [PERSON] перебувала на лікуванні в с. Чернобаївка Херсонської області з 08.07.2018р. по 20.12.2018р. та з 06.04.2019р. по 06.02.2020р. В цей час матір - [PERSON] перебувала за межами країни з 11.01.2019р. по 13.06.2019р. (в`їзд), з 20.06.19р. - 12.09.2019р. (в`їзд), з 24.10.2019р. - 15.08.20р. (в`їзд). Діти в цей час мешкали періодично то за адресою мешкання батька, то за адресою реєстрації матері - у бабусі [PERSON] . Питання щодо визначення місця проживання дітей в установленому законом порядку, сторонами не ініціювалось, а [PERSON] , досягши 14-ти років самостійно вирішила проживати з батьком. Згідно з положенням частини 2, 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них. У разі спору про місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом Згідно ч. 2,3 ст.161 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Аналіз фактичних обставин справі і зібраних у справі доказів свідчить про те, що [PERSON] з 07.02.2020р. фактично постійно проживає разом зі своїм батьком позивачем [PERSON] та перебуває на його утриманні. Дані обставини визнані сторонами та не підлягають доведенню. За вказаний період мати дітей [PERSON] не вживала заходів до відібрання [PERSON] у позивача, даних про те, що вона надавала матеріальне забезпечення дитині - матеріали справи не містять. Разом з цим, мати забрала доньку [PERSON] в серпні 2020 року та виїхала за кордон. Тому суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Зважаючи на те, що дитина фактично проживає разом з батьком у будинку, який є зареєстрованим місцем їх постійного проживання, дитина знаходиться на утриманні батька, вказані обставини, на думку суду, має істотне значення, які у відповідності до ч.2 ст.197, ст.181 СК України і дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини. Приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, які у відповідності до ст.182 СК України підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе визначити стягнення у розмірі ј частини всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Підстав для стягнення з відповідачки аліментів за минулий час по справі не встановлено, аліменти підлягають стягненню з дати набрання рішенням суду законної сили, як і рішення в частині звільнення позивача від сплати аліментів підлягає виконанню з дня набрання ним законної сили, оскільки діючим законодавством не передбачено звільнення від сплати аліментів за минулий час та подвійне стягнення аліментів ( одночасно з матері ( з дня подання позову) та батька(з дня набранням рішенням законної сили)). Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що приймаючи рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне не припинити стягнення по виконавчому листу, а вважає, що належним способом захисту прав позивача буде саме його звільнення від сплати аліментів з відкликання виконавчого листа з огляду на таке. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Разом з тим, нормами Сімейного кодексу України не передбачено припинення стягнення аліментів з батьків на утримання неповнолітніх дітей без припинення права на аліменти. Статтями 192 та 197 СК передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до ст.5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених ст.ст.192, 197 СК, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом. У таких випадках слід виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Тож, з огляду на положення ст.ст.7, 181, 192 СК, в контексті положень ст.ст.3, 5, 273 ЦПК, ст.ст.13, 16 ЦК, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині позовних вимог про звільнення позивача від сплати аліментів, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача і дитини. Крім того, суд вважає за необхідне відкликати з органів державної виконавчої служби виконавчий лист, виданий Роздільнянським районним судом Одеської області по щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] та [PERSON] . Судовий збір по справі складає 908 грн та не сплачений позивачем при зверненні до суду. Оскільки позов підлягає задоволенню, то вказаний судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та ст. 180, 181, 184, 188, 191, 192 СК України,

Outcome: partial