Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

21 листопада 2013 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 25% від її заробітної плати на утримання дитини [PERSON] (а.с. 1-2). 13 лютого 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив стягнути на утримання неповнолітньої [PERSON] грошові кошти у розмірі 25% від її заробітної плати, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення [PERSON] повноліття (а.с.58-60). 14 лютого 2014 р. позивач [PERSON] знов звернувся до суду з уточненим позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] грошові кошти у розмірі 25% від її заробітної плати, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на ті обставини, що 17 жовтня 2003 р. уклав шлюб з [PERSON] 23.05.2011 р. шлюб між сторонами розірваний. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка залишилася мешкати з позивачем. [PERSON] фактично відмовилася від виконання своїх материнських обов'язків на невизначений строк, не надає матеріальну допомогу дитині. На даний час позивач опинився в складних матеріальних умовах, йому складно у повному обсязі забезпечити елементарні соціально-побутові потреби дитини, та одному забезпечити повноцінний інтелектуальний, фізичний, духовний розвиток дитини. В зв'язку з викладеним, позивач вважає, що [PERSON] має відповідні обов'язки по матеріально-фінансовому й іншому забезпеченню дитини. При цьому, відповідачка [PERSON], як за станом здоров'я, так і матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти. На даний час відповідачка мешкає у США та є громадянкою цієї держави, до України приїжджає зрідка, під час приїздів дитиною не цікавиться. Таким чином, просив стягнути з [PERSON] аліменти з вересня 2013 р. до досягнення [PERSON] повноліття або, якщо вона буде продовжувати навчання і у зв'язку з цим потребувати матеріальної допомоги - до досягнення нею двадцяти трьох років (а.с. 35-37). Позивач направили суду заяву, в якій просив задовольнити позов в повному обсязі, розглядати справу в його відсутність. Представник відповідачки [PERSON], яка діє на підставі виданої довіреності направила суду заяву, в якій не заперечувала проти позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину в розмірі 25% від заробітної плати на дочку [PERSON]. Також направила пояснення, в яких зазначила, що не заперечуючи по суті пред'явленого позову, вважає необхідним заявити, що ствердження [PERSON] про фактичне ухилення [PERSON] від виконання своїх материнських обов'язків не відповідає дійсності. Так, відповідачка постійно пересилала через банк гроші своїй матері [PERSON] для подальшої передачі їх дитині. [PERSON] поштою надсилала грошові кошти на адресу позивача з зазначенням призначення платежу, однак останній демонстративно їх не отримував, в зв'язку з чим гроші поверталися назад. [PERSON] постійно цікавиться дочкою, бажаючи проявляти турботу про неї, однак за об'єктивними причинами кожного дня вона цього робити не може. Відомо, що відповідачка мешкає у США, тому часті перельоти на Україну є важкими у матеріальному плані. В вересні 2013 р. [PERSON] прилетіла до м. Харкова для зустрічі з дочкою, однак [PERSON] всяк випадок під надуманими приводами перешкоджав їх побаченням, а коли, все ж таки вони відбувалися, [PERSON] наодинці з матір'ю не залишали. Мати [PERSON] - [PERSON], знаходячись у м. Харкові, за проханням відповідачки регулярно купує онучці речі - одяг, взуття, книги, а також сплачує навчання та секції. [PERSON], будучи ворожо налаштований проти [PERSON], влаштовує їй перешкоди для спілкування з дитиною навіть по телефону. [PERSON] не має наміру відмовлятися від дочки, готова й у подальшому надавати їй посильну матеріальну допомогу з урахуванням отриманих нею на цей час доходів. Більш того, [PERSON], враховуючи тяжке матеріальне становище батька дитини, який за його ствердженням, не має достатніх коштів для її утримання, готова в любий час забрати дитину та перевезти її на постійне місце проживання у США. За умовами мирової угоди, яка досягнута сторонами при розгляді цивільної справи про визначення місця проживання дитини, вона готова взяти до себе її на виховання. В цьому разі вона не має наміру просити [PERSON] сплачувати їй аліменти на дочку. Просила розглянути справу в її відсутність. Третя особа - представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (Служба у справах дітей Московського району) Головань Г.Г., яка діє на підставі виданої довіреності, направила суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Рішення просила прийняти на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини (а.с. 66, 67). Суд, дослідивши матеріали цієї справи, цивільної справи № 2-2346/11 (№ 2/2027/70/2012) та надані докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони з 17 жовтня 2003 р. до 23 травня 2011 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно з укладеною мировою угодою між [PERSON] та [PERSON], затвердженою ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2012 р., місце проживання [PERSON], [INFO], є місце мешкання її батька [PERSON] (а.с. 50-53). На цей час позивач не має можливості забезпечити належне матеріально-фінансове становище дитини. Відповідачка на цей час постійно мешкає в США, регулярну допомогу на дитину не надає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. На підставі викладеного, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з дати пред'явлення позову, тобто з 21 листопада 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved