Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

21 серпня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 05 серпня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики грошових коштів в сумі, еквівалентній 10000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути у строк до 10 лютого 2013 року. Проте у вказаний строк [PERSON] грошові кошти не повернув, взяте на себе зобов'язання з повернення суми боргу в обумовлений строк не виконав. Він неодноразово телефонував відповідачу, нагадував про необхідність повернення позичених коштів, останній обіцяв повернути борг у найкоротший термін, але згодом став уникати розмов, зустрічі, при цьому ніяких дій щодо повернення грошей не приймає. Посилаючись на діюче законодавство, просить суд стягнути з відповідача на його користь 226765 гривень, що станом на день подання позову еквівалентно 10000 доларам США, а також всі понесені ним судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені у позові, просив позов задовольнити. Відповідач позов визнав, із розміром позовних вимог погодився, зазначав, що має намір до кінця листопада 2015 року погасити борг повністю. Проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячі з наступного. Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 05 серпня 2012 року між [PERSON] (Позикодавець) з одного боку та [PERSON] (Позичальник) з іншого, був укладений договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. [PERSON] у свою чергу зобов'язався повернути [PERSON] суму позики у строк до 10 лютого 2013 року. Факт отримання [PERSON] позики в сумі 10 000 доларів США підтверджується доданою до позову розпискою останнього з його особистим підписом та не заперечується ним самим. Також відповідачем не заперечується факт невиконання з його боку зобов'язання за договором позики. За вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач просить стягнути з відповідача борг у гривнях, станом на 20 серпня 2015 року, тобто на день подання даного позову, що за курсом НБУ становить 226765 гривень (10000 доларів США х 22,6765 гривень), відповідач позов визнає, з відшукуваною сумою боргу згоден. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач позов визнає, що у даному випадку не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що рішення ухвалено на користь позивача, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в сумі 2267,65 гривень. На підставі ст.ст. 526, 527, 533, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved