overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

20.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Бар`єр», де працювала з 16.02.2004 року по 30.01.2015 року і була звільнена з роботи за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України, в якій просила стягнути з підприємства на свою користь заборгованість з заробітної плати, середній заробіток, моральну шкоду. В судовому засіданні 17.04.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги у зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства, на якому працювала. Просила стягнути з ДП «Бар`єр» на свою користь тільки заборгованість з зарплати за період квітень-грудень 2014 року, січень 2015 року 23372,48 грн. Представник ДП «Бар`єр» в судове засідання не з`явився тричі, належним чином був повідомлений про день, час, місце судового розгляду справи. Про поважні причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовну заяву про стягнення заробітної плати з лютого по 17 квітня 2015 року не надав. Суд, вислухавши позивачку, яка наполягає на розгляді справи у відсутність представника підприємства, який ухиляється від явки в судові засідання, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що справу можливо розглянути у відсутність представника підприємства, а позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. [PERSON] перебувала у трудових правовідносинах з ДП «Бар`єр» з 16.02.2004 року по 30.01.2015 року. Була звільнена з роботи наказом по підприємству № 02/ОС від 30.01.2015 року за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення, 30.01.2015 року, знаходилась на роботі і просила керівництво підприємства виплатити їй заборгованість по заробітній платі за період квітень-грудень 2014 року і січень 2015 року. Але заборгованість з зарплати підприємство їй не виплатило. Згідно з довідками ДП «Бар`єр», наданими підприємством позивачці (довідки приєднані до матеріалів справи і оглянуті в судовому засіданні), заборгованість з зарплати за період квітень-грудень 2014 року, січень 2015 року перед [PERSON] становить 23372,48 грн. Заборгованість з заробітної плати не виплачена до теперішнього часу, тому суд вважає необхідним стягнути з Державного підприємства «Бар`єр» на користь [PERSON] 23372,48 грн. При зверненні до суду з позовом про стягнення зарплати позивачка, відповідно Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Суд задовольнив її вимоги, тому вважає необхідним стягнути з ДП «Бар`єр» у прибуток держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України допустити рішення про стягнення зарплати до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Виходячи викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

20.02.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 16.09.2000 року в Дашківській сільській раді Кобеляцького району Полтавської області зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 4, її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Спільне проживання сторони припинили на початку 2014 року по тій причині що відповідач зловживає спиртними напоями, застосовує до позивача погрози та фізичну силу, між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові й поваги одне до одного. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася та надала письмову заяву, у якій підтримала свої позовні вимоги, пролсить суд справу розглянути без її присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій позовні вимоги позивача визнав повністю. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання на початку 2014 року, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

20.02.2015 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 14.10.2014 р. позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зменьшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно. При цьому позивачка посилалася на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За заявою позивачки, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки у відповідача не має більше нікого на утриманні і він має можливість надавати допомогу по утриманню своєї дитини, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , суд, відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

20.02.2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

20.02.2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1978 р. н., який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.02.2015 р. о 17 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечував проти задоволення заяви, заінтересована особа не заперечував, зазначив, що потребує стаціонарного лікування. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.02.2015 р. о 17 год. 00 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Лакатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий збуджений, напружений, негативістичний, агресивний, підозрілий. Злобно висловлюється на адресу оточуючих. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, парноїдний синдром. Інвалід 3 групи. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

20.02.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що вони з відповідачкою одружилися 20 серпня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З 01.02.2013 року сторони припинили спільне життя, причиною розпаду родини з'явилися різні погляди на життєві проблеми, втрата розуміння та поваги один до одного. Майнових суперечок немає. Позивач вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але у позовній заяві зазначено про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2004 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 859, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Згідно ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки, та збереження родини стали неможливими. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини й неможливості надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

20.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.03.2008 року, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідач є батьком дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачу коштів на утримання дитини не вистачає, син фактично знаходиться на її утриманні. Відмова відповідача у добровільний спосіб надавати допомогу їх спільній дитині ставить позивача у скрутне матеріальне становище, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладається на обох батьків у рівних частка. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

20.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 01.01.2014 року в розмірі 7000 грн., з поверненням суми боргу 20.02.2014 року а також судові витрати. У судове засідання позивач, не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], відповідно до розписки, що є в матеріалах справи, взяв у [PERSON] в борг 7000 грн., які зобов'язувався повернути 20.02. 2014 року. Відповідач на вимогу позивача та в установлений строк боргу не повернув. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, стягненню підлягає сума боргу . Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Підлягає стягненню на користь позивача і сума, що була витрачена на відшкодування витрат в повернення судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. забезпечення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

20.02.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, і уточнивши 25.03.2015 року раніше заявлені вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON], 2006 року народження, та дочки [PERSON], 2010 року народження, в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своїх дітей. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні. Відповідач не з'явився з причин, які визнано судом неповажними. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні відносини і проживають окремо. Діти залишилися разом із позивачем і знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання своїх дітей позивачеві не надає. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

20.02.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій вказує, що з 27 січня 2007 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], який було зареєстровано відділом ДРАЦС по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 30. Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти розмірі ? частки з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Він у встановленому законом порядку був повідомлений про час і місце судового засідання. Але про причини своєї неявки суд не сповістив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що сторони дійсно з 27 січня 2007 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано відділом ДРАЦС по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 30. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний відповідач [PERSON]. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

20.02.2015р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по справі одружились 21.06.2008 року. Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який за згодою сторін мешкає із матірю. З вересня 2014 року вони припинили спільне сімейне життя, причиною розпаду родини зявилася та обставина, що вони втратили повагу до друг друга, через що спільне життя не можливе. Вони проживають в різних помешканнях, не ведуть спільне господарство, стосунки між ними як чоловіка та жінки припинені. Вважає, що шлюб розпався остаточно й родину зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, в якій просив справу слухати в його відсутність, не заперечував проти задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2008р., від якого згідно свідоцтва про народження мають одну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Шлюб у сторін перший. З вересня 2014 року сторони не проживають разом, сумісне господарство не ведуть. Будь який спір на час винесення рішення про розподіл сумісно нажитого майна у сторін відсутній. Вислухавши сторони по справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, враховуючи той факт, що позивачка категорично не бажає зберігати сімейні відносини, перспектива відновлення родини втрачена, відсутність майнової суперечки між подружжям на час розірвання шлюбу, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюбу припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що доводи позивачки про розпад родини і неможливість надалі зберігати сімейні відносини знайшли підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved