Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 20.04.2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 16.06.2019 року, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В серпні 2019 року відповідач залишила їхнє спільне місце проживання та з цього часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не підтримують шлюбних відносин. Відповідач приховала інформацію про перебування в пологовому будинку та народження сина, відмовляє в можливості побачити дитину. Тому позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 16.06.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 948. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить задовольнити позов та вказала, що викладені в позовній обставини не відповідають дійсності, а також на неможливість налагодження відносин із позивачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримав із зазначених у позовній заяві обставин. Відповідач та її представник у судовому засіданні не заперечували проти розірвання шлюбу, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Відповідач пояснила, що з серпня 2019 року вони проживають окремо, відносини між ними не склалися через зауваження та докори їй зі сторони позивача, існувала загроза її вагітності, а після народження сина позивач ним не цікавився. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.06.2019 року між позивачем та відповідачем Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 948, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] згідно копії свідоцтва про його народження. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу (ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені з серпня 2019 року, спільного господарства не ведуть, зберігати сім`ю наміру не мають. З огляду на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved