Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

21 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувшись з позовом, просить визначити їй додаткових строк трьох місячний строк, достатній для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтувала тим, що її мати [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS]. Проте останнім часом в зв'язку з хворобою її мати перебувала в лікарні в смт. Рокитне до дня своєї смерті та після смерті була похована в смт. Рокитне. 06.03.2017 року із листа від нотаріуса їй стало відомо про те, що її племінник - [PERSON] (відповідач по справі) звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини, а вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Також з цього листа їй стало відомо, що матір залишила заповіт на відповідача, але відповідно до ст. 1241 ЦК України вона має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки є інвалідом 2 групи. Вважає, що вона пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не орієнтується в Цивільному законодавстві України та не знала про те, що необхідно до шести місяців подавати заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та надав письмове заперечення (а.с.23). Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що законних підстав для задоволення позову не має, оскільки не знання Закону та не виконання його положень не є поважною причиною для поновлення строку для прийняття спадщини. Крім того, звернув увагу на те, що відповідач є інвалідом з дитинства, однак його довіритель належним чином виконав положення ЦК України, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Просив відмовити у задоволенні позову. Третя особа: приватний нотаріус Богуславського районного округу Київської області Дошка Л.А. в судове засідання не з'явилася, але звернулася до суду з листом, в якому просила розглянути справу без її участі, посилаючись на постанову пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7, де передбачено, що у справах про спадкування нотаріуси не є третіми особами і не повинні залучатися до участі у справі (а.с.22). Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Рокитне, Рокитнянського району Київської області у віці 75 років померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 136 (а.с. 9). За життя, 27 травня 1999 року [PERSON] зробила заповідальне розпорядження за умовами якого на випадок її смерті, все її майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те на, що вона за законом матиме право на день смерті, заповідала племіннику [PERSON], який посвідчено секретарем виконавчого комітету Саварської сільської ради Богуславського району Київської області Якимчук Г.С. та зареєстрований в реєстрі за № 19. На день смерті [PERSON], тобто станом на 19.06.2016 року заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 31). Згідно копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи з дитинства (а.с.32). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 10, 11). Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 295191 вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи, довічно, захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.3). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошка Л.А. від 06.03.2017 року № 02-14/39 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] і постійно проживала в [ADDRESS] звернувся [PERSON], на користь якого складено заповіт. Зі слів [PERSON] нотаріусу стало відомо, що [PERSON] є дочкою померлої та згідно ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку, як непрацездатна за віком дочка спадкодавця (а.с. 14). Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошка Л.А. від 13.03.2017 року № 02-31/41, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що знаходиться на території Саварської сільської ради Богуславського району Київської області після померлої [INFO] [PERSON], оскільки вона не прийняла спадщину у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с. 15). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини передбачено строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевказані обставини та норми матеріального права, судом встановлено, що строк прийняття спадщини по даній справі розпочався [INFO] і закінчився 19.02.2017 року, однак позивач [PERSON] в передбачений законом строк не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1, ч.4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки цивільним законодавством України визначено порядок здійснення права на спадкування, але позивач в період з [INFO] до 19.02.2017 року, своєчасно не реалізувала своє право на прийняття спадщини у встановленому законом порядку та не надала жодного належного і достовірного доказу, які б мали підтвердити обставини, що підтверджують поважність причин пропущення нею строку для звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed