Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

1. Виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В травні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власницею автомобіля марки «Тoyota Prius», номерний знак [NUMBER] . 20 грудня 2019 року о 15 годині 30 хвилин [PERSON] , керуючи власним автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений задній бампер автомобіля марки «Тoyota Prius», номерний знак [NUMBER] . Відповідач попросив [PERSON] не викликати поліцію для оформлення дорожньо-транспортної пригоди та склав розписку, в якій [PERSON] визнав себе винним та зобов`язався відшкодувати позивачу грошові кошти в розмірі 500 доларів США до 10 квітня 2020 року. Однак відповідач ухиляється від добровільного відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та сплати грошових коштів у вказаному розмірі. 1.2. Тому [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі, еквівалентному 500 доларам США станом на день ухвалення судового рішення. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 червня 2020 року (а.с.10-11) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 16 липня 2020 року (а.с.41-42) АТ «Страхова група «ТАС» була залучена до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 серпня 2020 року (а.с.48) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та наполягала на його задоволенні. 3.2. [PERSON] не визнав позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилався на те, що розмір матеріальної шкоди є завищеним. Крім того, станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС». Тому [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 3.3. Представник АТ «Страхова група» не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. [PERSON] є власницею автомобіля марки «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.82). 4.2. Зі змісту розписки, складеної [PERSON] (а.с.4), вбачається, що 20 грудня 2019 року о 15 годині 30 хвилин сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений задній бампер автомобіля позивача. 4.3. Спірні правовідносини регулюються одночасно главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 5.2. Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України майнова шкода полягає у втратах, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 5.3. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкода, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 5.4. Згідно з пп.33.1.4 п.33.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. 5.5. Відповідно до пп.37.1.3 п.37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. 5.6. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.7. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5.8. Згідно з ч.2 ст.78, ч.1 ст.79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Зі звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, №384/09-20 від 21 вересня 2020 року (а.с.51-69) вбачається, що вартість матеріальної шкоди, заподіяної [PERSON] у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] , становить 11471 гривню 71 копійку. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на спростування достовірності вказаного письмового доказу. 6.2. Зокрема, у судовому засіданні, яке проводилось 18 листопада 2020 року, головуючий роз`яснив відповідачу, що він має право заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи або подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. З метою забезпечення вжиття [PERSON] вказаних процесуальних заходів судом було оголошено перерву у розгляді цивільної справи. Однак у судовому засіданні, яке проводилось 28 січня 2021 року, відповідач повідомив про те, що він не бажає ані заявляти клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, ані подавати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Крім того, розписка, складена [PERSON] (а.с.4), в частині визначен-ня матеріальної шкоди в розмірі 500 доларів США також є недопустимим доказом в розумінні ст.78 ЦК України. 6.3. Речення «Я, [PERSON] , визнаю, що спричинив пошкод-ження автомобілю «Тойота Пріус», [NUMBER] » та «Зобов`язуюсь компенсувати збитки», що містяться в розписці, складеній відповідачем (а.с.4), свідчать про те, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Seat Ibiza», всупереч пп.«б» п.2.3, п.13.1 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Prius», номерний знак [NUMBER] , що рухався попереду. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась також з вини [PERSON] . 6.4. Ці обставини переконливо свідчать про те, що виключно у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 11471 гривні 71 копійки. Дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу (а.с.40), зі змісту якого вбачається, що станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Seat Ibiza», була застрахована в АТ «Страхова група ТАС». Однак ні [PERSON] , ні відповідач не повідомили страхову компанію та органи поліції про дорожньо-транспортну пригоду. Тому АТ «Страхова група «ТАС» позбавлена можливості перевірити причини та обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п.37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказана обставина є безумовною підставою для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування. Тому суд критично оцінює посилання [PERSON] на те, що обов`язок відшкодування матеріальної шкоди виник не у нього, а у АТ «Страхова група «ТАС». Такі доводи відповідача не узгоджуються з вимогами чинного законодавства. 6.5. [PERSON] відмовляється добровільно відшкодувати позивачу заподіяну ним матеріальну шкоду. 6.6. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення порушеного права позивача належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 11471 гривні 71 копійки. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 7.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.3. [PERSON] витратила грошові кошти в розмірі 840 гривень 80 копійок на оплату судового збору та грошові кошти в розмірі 1500 гривень на проведення експертизи. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.1, 81). Пред`явлений нею позов задоволений. 7.4. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок та витрати на проведення експертизи в розмірі 1500 гривень.

Outcome: partial