Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

20.07.2020 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтований такими обставинами. 24.07.2010 сторони зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . З 2018 року виявилися різкі протиріччя характерів подружжя, різність поглядів на принципи вирішення питань, що полягають у повсякденному житті. Подружжя втратило почуття любові, перестало враховувати думку одне одного при вирішенні питань, що стосуються сім`ї. На даний час ведення спільного господарства між сторонами та сумісне проживання припинено. Оскільки дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати з позивачем, відповідач повинен брати участь у її утриманні. Ухвалою від 31.07.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 08.10.2020. В судове засідання сторони не зявилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Від відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] надійшла заява про повне і безумовне визнання вимог про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів у заявленому розмірі та розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до положень частини статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами немає - за погодженням сторін їх малолітня донька [PERSON] буде проживати з матір`ю. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, за нормою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 180 Сімейного кодексу України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). За приписом частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на результат розгляду справи та визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті,суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за вимогу про розірвання шлюбу, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача 50 відсотків судового збору в дохід держави.

Outcome: approved