Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

19 серпня 2015 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Миронова) Т.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2011 року в Ленінській сільській раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони припинили в серпні 2014 року оскільки не дійшли взаємної згоди щодо ведення домашнього господарства та виховання дітей. У судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місця розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило (а.с. 13). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 квітня 2011 року сторони зареєстрували шлюб в Ленінській сільській раді Фрунзівського району Одеської області, актовий запис № 2 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сімя фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, позивач посилається на те, що вона понесла витрати на надання юридичної допомоги, які має відшкодувати інша сторона відповідач у справі. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження понесених судових витрат сторона позивача надала суду довідку адвоката [PERSON] про надання юридичної допомоги, де зазначено про передачу та отримання коштів (а.с. 7). Разом з тим, довідка адвоката не є фінансовим документом бухгалтерської звітності та належним доказом на підтвердження оплати коштів. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved