overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

21 березня 2016 року позивач звернуласяьдо суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 04 вересня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], 2014 року народження. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям фактично припинені з грудня 2013 року, до чого призвела відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різні погляди на життя і сімейні обов'язки, проживають окремо. Неповнолітня дитина проживає спільно із позивачкою. Спір майнового характеру, а також спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просила розірвати шлюб, залишивши прізвище [PERSON] без змін. Позивач у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також зазначила про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідачу судові повістки надсилались рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною позивачкою у позові, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверти були повернути до суду за закінченням строку зберігання. Враховуючи наведене, суд вважає можливим ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 04 вересня 2010 року, актовий запис № 430. У шлюбі мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Про наявність спору майнового характеру, а також щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, станом на день розгляду справи позивачем не заявлено. Відповідач, не прибувши у судове засідання, не зазначив свого прагнення до збереження шлюбу, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів пред'явленого позову, а отже його не оспорює. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. С урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 551,20 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

21 березня 2016 року позивач пред`явила суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 27 травня 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 163. В обґрунтування своїх вимог зазначала про те, що від спільного шлюбу у них є син [PERSON], 25 червня 2011 року нанародження. Подружнє життя з відповідачем не склалося. З квітня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву в якій позов підтримала, справу просила слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву в якій проти позову не заперечив, справу просив слухати без його участі. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

21 березня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 22.01.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 17574,68 грн., що складається з: 1398,71 грн. - заборгованість за кредитом, 11712,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3150,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1313,08 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17574,68 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 22.01.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-6). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 17574,68 грн., що складається з: 1398,71 грн. - заборгованість за кредитом, 11712,89 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3150,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф 1313,08 грн. (а.с. 3). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17574,68 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

21 березня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 26.12.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 20170,47 грн., що складається з 1798,07 грн. - заборгованість за кредитом, 13735,71 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1436,69 грн. - штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20170,47 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 26.12.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-6). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість 20170,47 грн., що складається з 1798,07 грн. - заборгованість за кредитом, 13735,71 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1436,69 грн. - штраф (а.с. 3). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 20170,47 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

21 березня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 27.12.2010 року відповідач [PERSON]. отримала кредит у у розмірі 15000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 90694,74 грн., що складається з: 14557,82 грн. - заборгованість за кредитом, 3246,68 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 72890,24 грн. заборгованість за відсотками. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 90694,74 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 27.12.2010 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-12 ). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.02.2016 року має заборгованість 90694,74 грн., що складається з: 14557,82 грн. - заборгованість за кредитом, 3246,68 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 72890,24 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 5-8). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 90694,74 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

21 березня 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідно до договору від 29.08.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29.02.2016 року має заборгованість 23339,08 грн., що складається з: 3201,00 грн. - заборгованість за кредитом, 15700,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1587,58 грн. - штраф. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23339,08 грн. та судові витрати по справі, що складаються із судового збору у сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, у звязку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.224 ЦПК України та розглянути справу заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 29.08.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 4-6). Однак, відповідач зобовязань за договором по погашенню кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, в результаті чого станом на 29.08.2013 року має заборгованість 23339,08 грн., що складається з: 3201,00 грн. - заборгованість за кредитом, 15700,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2850,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1587,58 грн. - штраф (а.с. 3). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23339,08 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

21 березня 2016 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу,- позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі. Під час прийняття рішення суд не вирішив питання про судові витрати. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення. Оскільки в рішенні не вирішено питання про судові витрати, а саме: судовий збір, тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

21 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. Вказав, що з 27 жовтня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Шлюбно-сімейні відносини з квітня 2015 року припинено, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу та примирення за викладених обставин він вважає неможливим. Син проживає з матір»ю, спірних питань щодо його утримання немає, аліменти на дитину за рішенням суду від 19.06.2015 року він (позивач) сплачує в повному обсязі. Посилаючись на викладене, [PERSON] прохав розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу за його відсутності, вказав, що позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу без її участі, вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Прохала визначити місце проживання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO], разом з нею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області 27 жовтня 2012 року, актовий запис № 68. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з квітня 2015 року. Проживають в різних населених пунктах, син разом з матір»ю. Спір з приводу місця проживання дитини відсутній, тому підстав для визначення її місця проживання у судовому порядку (як про це прохає відповідач у своїй заяві) немає. Крім цього, суд може розглянути справу лише в межах заявлених позовних вимог. За рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 травня 2015 року дати подання позову, і до досягнення повноліття. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

21 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 21 липня 2007 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 203. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя. З вересня 2015 року вони припинили подружні відносини, ведення спільного господарства та стали проживати окремо. Вважає, що шлюб носить формальний характер та подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що шлюб розпався, вони з відповідачкою стали чужими людьми, проживають окремо близько 1 року. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Ухвалою суду від 30 березня 2017 року сторонам надавався строк для примирення два місяці. По закінченню строку на примирення сторони примирення не досягли. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 21 липня 2007 рокуміж сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницькій області, актовий запис № 203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 02.10.2012 року, виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом з позивачем та з відповідачкою почергово, спору щодо цього у сторін немає. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась, поновлення подружнього життя між сторонами виключається, а тому збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем в сумі 640,00 грн. згідно квитанції № 12 від 20.03.2017 року, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved