Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

20 травня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів за двома договорами про здійснення вкладів на депозитний рахунок. Свої вимоги мотивує тим, що 20 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею було укладено договір № SAMDN25000739267410 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»). За умовами цього договору вона здійснила вклад на депозитний рахунок відповідача у розмірі 32400 Євро строком на 366 днів по 20 листопада 2014 року включно під 6,5 % річних та періодичністю нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Факт внесення на депозитний рахунок відповідача вказаної суми підтверджується відповідною квитанцією № 8 від 20 листопада 2013 року в розмірі 32400 Євро. Відповідно до п. 3 договору № SAMDN25000739267410 по закінченню кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, у перший робочий день, наступний за оформлення договору, після 15.00 нараховані проценти по вкладу зараховуються на картку/рахунок [NUMBER]. Крім того, 20 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та нею було укладено договір № SAMDN25000739267714 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»). За умовами цього договору вона здійснила вклад на депозитний рахунок відповідача у розмірі 33000 доларів США строком на 366 днів по 20 листопада 2014 року включно під 8,5 % річних та періодом нарахування процентів по вкладу - 1 місяць. Факт внесення на депозитний рахунок відповідача вказаної суми підтверджується відповідною квитанцією № 9 від 20 листопада 2013 року в розмірі 33000 доларів США. Відповідно до п. 3 договору № SAMDN25000739267714 по закінченню кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, у перший робочий день, наступний за оформлення договору, після 15.00 нараховані проценти по вкладу зараховуються на картку/рахунок [NUMBER]. З метою отримання належних їй грошових коштів, оскільки строк вкладів складав по 20 листопада 2014 року включно, нею 21 листопада 2014 року були подані заяви до ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення вкладів, які були здійснені на депозитний рахунок у розмірі 32400 Євро та 33000 доларів США. Проте банк безпідставно утримує належні їй грошові коші без достатніх для цього підстав, порушуючи її права, як власника грошових коштів. Крім того, 13 травня 2014 року на адресу банку вона направила заяви про дострокове розірвання договорів № SAMDN25000739267410 та № SAMDN25000739267714 від 20 листопада 2013 року, тому строк дії вказаних договорів не продовжувався на той самий термін, з урахуванням ще й того, що строк вкладів складав лише 366 днів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь: за договором № SAMDN25000739267410 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року: -суми вкладу в розмірі 32400 Євро; -нараховані проценти в розмірі 2983 Євро 50 центів; -пеню за прострочення виконання боржником договірного грошового зобов'язання в розмірі 5956 євро 27 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 137921 гривні 75 копійкам; -три проценти річних у розмірі 431 Євро 41 цент, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 9989 гривням 61 копійці; -інфляційні втрати в розмірі 13362 Євро 94 центи, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 309428 гривням 56 копійкам. за договором № SAMDN25000739267714 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року: -суми вкладу в розмірі 33000 доларів США; -нараховані проценти в розмірі 3973 долари 75 центів США; -пеню за прострочення виконання боржником договірного грошового зобов'язання в розмірі 6066 долари 27 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 127682 гривням 29 копійкам; -три проценти річних у розмірі 439 доларів 40 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 9247 гривням 98 копійкам; -інфляційні втрати в розмірі 13610 доларів 40 центів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день подачі позову 286455 гривням 80 копійкам. Під час розгляду справи [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, проте у судовому засіданні 21 січня 2016 року її представник зазначив, що позивач підтримує позов у розмірі первісно заявлених вимог, без урахування заяви про їх збільшення (а.с. 70-72). У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов у повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача вважав, що позов не підлягає задоволенню. Надав суду письмові заперечення (а.с. 73-77). Пояснив суду, що позивач не довела факт укладення договору, внесення коштів до банку та наявності залишків коштів за її вкладами на банківських рахунках. Позивач укладала договори з Кримською філією ПАТ КБ «Приватбанк», але на даний час відсутній доступ до майна цієї філії, зокрема, до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, документів каси, готівки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN25000739267410 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), сума вкладу 32400 Євро, строк договору 366 днів по 20 листопада 2014 року включно, на суму вкладу щомісячно нараховуються проценти по ставці 6,5 % річних (а.с. 15). Факт внесення коштів позивачем на рахунок банку в розмірі 32400 Євро підтверджується копією квитанції № 8 від 20 листопада 2013 року. (а.с. 14). 20 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № SAMDN25000739267714 (Вклад «Стандарт на 12 міс.»), сума вкладу 33000 доларів США, строк договору 366 днів по 20 листопада 2014 року включно, на суму вкладу щомісячно нараховуються проценти по ставці 8,5 % річних (а.с. 13). Факт внесення коштів позивачем на рахунок банку в розмірі 33000 доларів США підтверджується копією квитанції № 9 від 20 листопада 2013 року. (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Встановлено, що договір банківського вкладу сторонами укладено в письмовій формі, зазначено строк його дії та умови виконання. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України (чинною станом на 21 листопада 2014 року - день звернення позивача до банку) передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до п. 2 договору № SAMDN25000739267410 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 20 листопада 2013 року нарахування процентів на суму вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошей в банк і здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються. По закінченню кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, у перший робочий день, наступний за оформлення договору, після 15:00 нараховані проценти по вкладу зараховуються на карту/рахунок [NUMBER]. (п. 3 Договору). Згідно з п. 6 цього договору по закінченню строку вкладу банк перераховує кошти з депозиту на вклад «на вимогу». Якщо по закінченню 3-х календарних днів після надходження коштів на вклад «на вимогу» не витребувано суму вкладу чи її частину вкладник доручає банку перерахувати всю суму коштів з вкладу «на вимогу» на даний депозит. Відповідно до п. 2 договору № SAMDN25000739267714 (Вклад «Стандарт на 12 міс.») від 20 листопада 2013 року нарахування процентів на суму вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошей в банк і здійснюється за кожен календарний день. За день, коли вклад повертається, проценти не нараховуються. По закінченню кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, у перший робочий день, наступний за оформлення договору, після 15:00 нараховані проценти по вкладу зараховуються на карту/рахунок [NUMBER]. (п. 3 Договору) Згідно з п. 6 цього договору, якщо по закінченню строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний в розділі «дані по вкладу» договору. Строк вкладу продовжується неоднократно без явки в банк. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Позивач зверталася до відповідача з вимогою повернути вклади у зв'язку з закінченням терміну дії договорів, проте ці вимоги відповідачем виконані не були. У ч. 1. ст. 525 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами 1, 3, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Позивач зверталась до банку з заявами про повернення коштів, по кожному з договорів окремо. Заяви позивача були отримані банком, проте кошти їй не виплатили (а.с. 18, 19). 25 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав позивачу дві відповіді, по кожному договору. У відповідях вказано, що банк робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів. Також у листі зазначено, що [PERSON] була запропонована реструктуризація вкладу, від якої вона відмовилася. Якщо [PERSON] погодиться на проведення реструктуризації депозиту, їй необхідно буде звернутися за телефоном 3700 для призначення зустрічі з відповідальним співробітником банком (а.с. 147-148, 149-150). Зазначені відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» свідчать про визнання наявності коштів позивача на банківських рахунках. Суд вважає, що виплата грошових вкладів та відсотків обумовлені укладеними між сторонами договорами, та підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договорів, що порушує права позивача. Не є підставою для відмови в задоволенні позову посилання представника відповідача на те, що позивачем не було надано оригіналів спірних договорів банківських вкладів та належним чином оформлених оригіналів квитанцій. ПАТ КБ «Приватбанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що банком не відкривались рахунки за цими договорами, що за ними не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань за договорами в зв'язку з їх виконанням, тощо. Факт внесення коштів позивачем на рахунок банку в розмірі 32400 Євро підтверджується копією квитанції № 8 від 20 листопада 2013 року, а факт внесення коштів позивачем на рахунок банку в розмірі 33000 доларів США - копією квитанції № 9 від 20 листопада 2013 року. Оригінали квитанцій були оглянуті в судовому засіданні (а.с. 12, 14). Позивач надала суду розрахунок процентів за кожним договором, який відповідає вимогам закону (а.с. 5-6). За таких обставин, суд вважає, що підлягає задоволенню вимоги позивача про стягнення: -за договором № SAMDN25000739267410 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року суми вкладу в розмірі 32400 Євро та нараховані проценти в розмірі 2983 Євро 50 центів із розрахунку 6,5 % річних за період з 20 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року; -за договором № SAMDN25000739267714 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року суму вкладу в розмірі 33000 доларів США та нараховані проценти в розмірі 3973 долари 75 центів США із розрахунку 8,5 % річних за період з 20 листопада 2013 року по 20 листопада 2014 року. Зазначені суми підлягають стягненню в іноземній валюті, оскільки правовідносини виникли між сторонами при здійсненні валютних операцій. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 цієї статті визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Відповідачем прострочено виконання грошового зобов'язання, тому підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення трьох процентів річних: -за договором № SAMDN25000739267410 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року в сумі 431 Євро 41 цент, що за курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року (день подачі позову до суду) складає 9989 гривень 61 копійку; -за договором № SAMDN25000739267714 (Вклад «стандарт на 12 мес.») від 20 листопада 2013 року в сумі 439 доларів 40 центів США, що за курсом НБУ станом на 20 травня 2015 року (день подачі позову до суду) складає 9247 гривень 98 копійок. Позивач надала суду розрахунок цих сум за кожним договором, який відповідає вимогам закону (а.с. 5-6). Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним службою статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договорів, індексації не підлягає. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача і про стягнення з відповідача пені на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Договори банківських вкладів укладалися між ПАТ КБ «Приватбанк», як юридичною особою, та [PERSON], як фізичною особою, тому Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» не поширює свою дію на спірні правовідносини. Також суд вважає, що не ґрунтується на законі посилання сторони відповідача на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем, оскільки позивач укладала договори не з банком, а з його структурним підрозділом в Автономній Республіці Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією. Разом з тим, з тексту договорів вбачається, що вони укладені між [PERSON] та юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», місцезнаходженням якої є м. Дніпропетровськ. Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. За таких обставин, відповідальність за неповернення грошових коштів несе саме юридична особа як сторона договору - ПАТ КБ «Приватбанк». З огляду на наведене, позов підлягає частковому задоволенню. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави підлягає 3654 гривні судового збору.

Outcome: partial