Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

20 лютого 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 10 травня 2016 року органом реєстрації шлюбу Тхюньмунь Гонконгу у відповідності з Положенням Таїнства шлюбу, номер реєстрації [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10 травня 2016 року органом реєстрації шлюбу Тхюньмунь Гонконгу у відповідності з Положенням Таїнства шлюбу, номер реєстрації [NUMBER] . Дітей від шлюбу у сторін немає. Спільне життя у сторін не склалося, з 07 серпня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, між сторонами немає взаєморозуміння, взаємних прав та обов`язків. Ухвалою судді від 14 березня 2019 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 03 квітня 2019 року. Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 19 квітня 2019 року. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року судове засідання відкладено в зв`язку з неявкою відповідача, повідомленого належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК Позивач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. На адресу суду 09.04.2019 року від позивача надійшла заява, в якій вона просила розглядати справи за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, відзив на позов не подав. Відповідно до ухвали суду від 07 травня 2019 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 10 травня 2016 року органом реєстрації шлюбу Тхюньмунь Гонконгу у відповідності з Положенням Таїнства шлюбу, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , номер реєстрації DO 5811. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, з 07 серпня 2018 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, між сторонами немає взаєморозуміння, взаємних прав та обов`язків. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. Від шлюбу спільних дітей немає. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Спору щодо розподілу спільного майна немає. За правилами ч. 2 п. 1 ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved