Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким стягнути на її користь 72122 грн. 17 коп. В обгрунтування позову посилалася на те, що рішенням Світловодського міськрайонного суду від 27 січня 2011 року було задоволено її позов до [PERSON] та стягнуто борг за договором позики у сумі 131 000 грн. 00 коп., компенсацію з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати боргу у сумі 2751 грн. 00 коп. та три відсотки річних у сумі 1410 грн. 49 коп. Дотепер судове рішення не виконане, боржник від сплати боргу ухиляється. Позивач вважає, що у відповідності до положень ч. 5 ст. 11, ст.509 ЦК України, у відповідача з судового рішення виникло перед нею зобов'язання, в зв'язку з простроченням виконання якого слід застосувати відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач та його представник з позовними вимогами [PERSON] не погодились, обґрунтовуючи свої заперечення зазначили, що визначена ст. 625 ЦК України відповідальність має застосовуватись до боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, одночасно зі стягненням суми боргу. Рішенням суду від 27 січня 2011 року борг за договором позики стягнуто вже з врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми, державним виконавцем здійснюються виконавчі дії на його виконання. Крім того, відповідач заявляє про застосування строків позовної давності , про що подав письмову заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що заочним рішення Світловодського міськрайонного суду від 27 січня 2011 року у справі № 2-201/11 задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто на її користь з [PERSON] борг за договором позики у сумі 131000 грн., компенсацію з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати боргу у сумі 2751 грн. 00 коп. та три відсотки річних у сумі 1410 грн. 49 коп. (а.с. 4) За вказаним судовим рішенням видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження та здійснюються виконавчі дії щодо його примусового виконання.(а.с. 24, 37, 38, 39-40, 41-43) Заявляючи позовні вимоги позивач посилалася на те, що у відповідача виникло зобов'язання про сплату їй коштів згідно судового рішення від 27 січня 2011 року, в зв'язку з невиконанням якого вона вбачає наявність підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити суму коштів за цим зобов'язанням з врахуванням індексу інфляції та трьох відтоків річних. Однак позиція позивача є хибною, з огляду на таке. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відтак грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З урахуванням викладеного положення стаття 625 ЦК регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК , оскільки із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Зважаючи на викладене, суд визнає позовні вимоги такими, що не ґрунтуються на законі та мають бути відхилені. З підстав ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed