Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

21 березня 2016 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення грошових коштів за невиконання умов договору надання послуг, мотивуючи вимоги тим, що між ним та ФОП [PERSON] 25 грудня 2014 року було укладено договір підряду № EF-995L про виготовлення, встановлення та передачу у власність позивача ПВХ конструкцій (металопластикових вікон). Вказує, що з боку позивача всі умови договору виконано, сплачено 3 850,00 гривень повної вартості виготовлення вікна, проте, у порушення умов пункту 3.2 договору, до теперішнього часу вікна не виготовлені та не встановлені, в усному порядку відповідач постійно обіцяє встановити вікно пізніше. З посиланням на пункт 4.2 договору та частину 3 статті 549 Цивільного Кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за умовами договору у розмірі 3 850,00 гривень та неустойку у розмірі 1 386,00 гривень. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання був повідомлений судом належним чином, судові надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив справу розглянути без участі позивача. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причину неявки не повідомив. Як вбачається з довідок поштового відділення на конвертах із поштовими відправленнями судових повісток на 26 квітня 2016 року та на 11 травня 2016 року, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про фактичну відмову відповідача від отримання судових повісток на поштовому відділенні. Відповідно до частини восьмої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів в порядку статті 224 ЦПК України. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. 25 грудня 2014 року між [PERSON] як замовником та ФОП [PERSON] як виконавцем укладено договір індивідуального замовлення № EF-995L про виготовлення і передачу у власність ПВХ конструкцій (металопластикового вікна). Відповідно до п. 2.1 договору вартість виробів складає 3 850,00 гривень, а завдаток відповідно до п. 2.2 договору склав 1 300,00 гривень. Як передбачено п. 3.1 договору, замовник зобов'язується сплатити вартість виробів, що складає 3 850,00 гривень. Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору сплатив на користь відповідача суму грошових коштів у розмірі 3 850,00 гривень, що підтверджується товарним чеком від 25 грудня 2014 року на суму 1 300,00 гривень та товарним чеком від 16 січня 2015 року на суму 2 550,00 гривень. Відповідно до частини першої статті 865 Цивільного Кодексу України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно з частиною третьою статті 865 Цивільного Кодексу України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як передбачено частиною першою статті 872 Цивільного Кодексу України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 10. Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором. Як передбачено пунктом 4.2 договору, у випадку невиконання п. 3.2, виконавець зобов'язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1% від вартості цього договору за кожен робочий день прострочення. Судом встановлено, що станом на день розгляду позову, умови договору з боку відповідача не виконані. Таким чином, позивач має право вимагати повернення суми грошових коштів за договором, укладеним із відповідачем у розмірі 3 850,00 гривень, оскільки відповідачем були порушені вимоги договору про надання послуг та має право на компенсацію неустойки у розмірі 0,1% від вартості договору за кожен робочий день прострочення, що відповідно до наданого позивачем розрахунку складає 1 386,00 гривень. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що документально підтверджені у розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved