Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

21.12.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], до Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в якій позивачі просили суд винести рішення, яким: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку (загальна площа приміщень 85,40 кв. м., житлова площа 50,90 кв. м., допоміжна площа 34,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Є/пг, прибудова під літ. а, сарай під літ. б, сарай під літ. Б, літня кухня під літ. В, гараж під літ. Г, сарай під літ. Д, сарай під літ. Е, убиральня під літ. Ж, ганок під літ. а1, колодязь питний №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3), що знаходяться за адресою [ADDRESS]; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку (загальна площа приміщень 85,40 кв. м., житлова площа 50,90 кв. м., допоміжна площа 34,50 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (погріб з шийкою під літ. Є/пг, прибудова під літ. а, сарай під літ. б, сарай під літ. Б, літня кухня під літ. В, гараж під літ. Г, сарай під літ. Д, сарай під літ. Е, убиральня під літ. Ж, ганок під літ. а1, колодязь питний №1, огорожа №2, ворота з хвірткою №3), що знаходяться за адресою [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивачі [PERSON] та [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обґрунтовує наступним. 20.08.2008 року померла [PERSON]. За життя [PERSON] згідно виписки з погосподарської книги належав житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі вищезазначений житловий будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились діти [PERSON] та [PERSON]. (далі-Позивачі). Інших спадкоємців першої черги після [PERSON] не залишилось, оскільки інших дітей не було, а чоловік помер. Враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги після [PERSON] не залишилось, Позивачі як спадкоємці за законом першої черги успадковують всю спадщину [PERSON], в тому числі і житловий будинок. У зв'язку з відкриттям спадщини [PERSON] Позивачі прийняли спадщину шляхом звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON], що підтверджується листом нотаріальної контори. Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину Позивачі звернулись до державного нотаріуса, який попросив Позивачів надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] На вимогу нотаріуса Позивачі не змогли надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки такий документ за життя [PERSON] не був виготовлений та отриманий, а також не був зареєстрований. У зв'язку з чим, нотаріус відмовив Позивачам в оформленні свідоцтв про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Позивачі звернулись до КП КОР «Південне БТІ» для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та з'ясування питання чи було зареєстровано [PERSON] право власності на житловий будинок. На звернення Позивачів було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь №3371 від 05.12.2017 р., згідно якої повідомлено, що право власності за [PERSON] не зареєстровано. В зв'язку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано Позивачам звернутись до суду щодо визнання за ними в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS], який належав [PERSON] Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документу та реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON], Позивачі не можуть у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою [ADDRESS]. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 21.12.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 29.12.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст. 187 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження та призначено справу до слухання на 10 год. 00 хв. 24.01.2018 року. В судовому засіданні, яке відбулося 24.01.2018 року, позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали в повному обсязі, обгрунтовуючи свою позицію обставинами, які зазначені в мотивувальній частині позовної заяви, та які наведені судом вище. Не заперечували проти винесення заочного рішення. В судове засідання, яке відбулося 24.01.2018 року, представник відповідача, - Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи. Суд, вислухавши позивачів, які позов підтримали, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи: 1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: - відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового за\-сідання; - відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без пові\-домлення причин; - відповідач не подав відзив; - позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позов\-них вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, - [PERSON], [PERSON] не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, - Черняхівська сільська рада Кагарлицького району Київської області, - повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, не по відомив про причини своєї неявки, відповідно, його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, не подав відзив на позовну заяву. Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи: 1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. 2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією гла\-вою. Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення: 1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встанов\-леним статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення: 1. Відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заоч\-ного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення: - учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Підсудність. Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Відповідно, враховуючи місце розташування нерухомого майна, - житлового будинку, який розташовано в Кагарлицькому районі Київської області, та положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права. [INFO] року померла [PERSON], - спадкодавець по даній справі. Факт смерті спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 01 вересня 2008 року виконкомом Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 70 років, про що в Книзі реєстрації смертей 01 вересня 2008 року зроблено відповідний актиовийц запис за № 20. Місце смерті - місто Обухів Київської області. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 ЦК України). Відповідно, з [INFO] року відкрилася спадщина після смерті [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно, місцем відкриття спадщини є м. Обухів Київської області. До складу спадкової маси, тобто, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок, який розміщено за адресою: [ADDRESS]. Факт належності спадкового житлового будинку спадкодавцю, - [PERSON] підтверджується випискою із погосподарської книги № 06 за 2016 - 2020 роки на житловий будинок (квартиру) [ADDRESS] по Черняхівській сільській раді. Проте, як встановлено судом в судовому засіданні, спадкодавець [PERSON] належним чином право власності на вищевказаний будинок не зареєструвала. Як встановлено судом, при житті спадкодавцем, - [PERSON] заповіт на все своє майно, у тому числі на житловий будинок, складено не було. Відповідно, в даному випадку має спадкування за законом з огляду на наступне. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За відсутності заповіту має місце спадкування за законом. Порядок спадкування за законом врегульовано положеннями Глави 86 ЦК України, - спадкування за Законом. Згідно ст. 1258 ЦК України: 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановле\-них статтею 1259 цього Кодексу. Як встановлено судом в судовому засіданні, у покійного нині спадкодавця, - [PERSON] із осіб близького споріднення залишилися лише: - рідна дочка [PERSON]; - рідний син [PERSON]. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Чоловік спадкодавця, [PERSON], - [PERSON], помер задовго до смерті спадкодавця по даній справі. Даний факт підвтерджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане 07 червня 1986 року Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 53 роки, про що в кризі реєстрації актів про смерть 07.06.1986 року зроблено запис за № 22. Місце смерті, - с. Черняхів Кагарлицького району Київської області. Отже як позивачка [PERSON], так і позивач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця, - [PERSON]. Факт спорідненості сторін по справі, а саме, - факт того, що позивачі по справі є рідними дітьми спадкодавця по справі підтверджується свідоцтвами про народження позивачів, а також свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки, внаслідок чого позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно, позивачка [PERSON], позивач [PERSON], як рідні діти спадкодавця [PERSON] є єдиними спадкоємцями майна спадкодавця, як спадкоємці першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Кагарлицького районного нотаріального округу Київської області з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, - [PERSON]. Проте, в зв»язку з не вчиненням спадкодавцем, - покійною [PERSON] відповідних юридичних дій по оформленню її права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності на будинок стало перепоною для визнання права власності за позивачами на вищевказане нерухоме майно, яке входить до складу спадкової маси, з огляду на наступне. Відповідно до п. 4.18 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в зв»язку з відсутностю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснив спадкоємцям, - позивачам по даній справі [PERSON] та [PERSON] процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, та, відповідно, рекомендовано позивачам, - [PERSON] та [PERSON] звернутися до суду про визнання за ними в порядку спадкування права власності на вказане нерухоме майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до КП КОР «Південне БТІ» для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та з»ясування питання, чи було зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] право власності на житловий будинок. На звернення позивачів було виготовлено технічний паспорт та надано відповідь № 3371 від 05.12.2017 р., згідно якої повідомлено, що право власності за спадкодавцем [PERSON] зареєстроване не було. Враховуючи вищевикладене, позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом про визнання права власності на спадковий житловий будинок. Таким чином, позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за законом, як спадкоємці першої черги за законом на вищевказаний житловий будинок, проте, їхнє право повинно бути відновлене з огляду на наступні норми матеріального права. Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може ьути визнання права. Згідно ст. 321 ЦКУ право власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема, із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 3 ст.1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Отже, за правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно у повному обсязі перейшло до спадкоємців за законом першої черги, якими є позивачі, - [PERSON], [PERSON]. За цих обставин, у відповідності до ст. 328 ЦК України, позивачі по справі, - [PERSON] та [PERSON] набули права власності на спадкове нерухоме майно, зокрема, житловий будинок, який належав покійному спадкодавцю, - [PERSON]. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 23 ППВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, та право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово- експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється на підставі законодавства, яке діяло на момент виникнення такого права власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов»язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме, - право власності на нерухоме майно. Згідно ч. 7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ( в редакції Закону № 5037 - VІ від 04.07.2012 року), державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Таким чином, станом на даний час зареєструвати в установленому Законом порядку право власності покійного [PERSON] на житловий будинок не можливо, в зв»язку з смертю особи, якій фактично належало нерухоме майно, так як згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент смерті, тому спадкодавець [PERSON], відповідно, не може самостійно зареєструвати своє право власності на нерухоме майно чи уповноважити другу особу здійснити вказану вище дію. Згідно п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства Юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правоустановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті фізичної особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved