Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

20 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі за текстом ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 20 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0709/36/07-С, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 24000,00 доларів США строком до 12 червня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,55 % річних. 26 червня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» передало (відступило) позивачу права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у зв`язку з чим, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Відповідач в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 16 жовтня 2014 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 378705 грн. 95 коп., з яких: 249801 грн. 12 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 128904 грн. 83 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Посилаючись на\~неналежне виконання\~ [PERSON] \~своїх грошових\~зобов`язань,\~позивач просив\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 378705\~грн.\~95\~коп.,\~а також\~судові витрати\~з судового\~збору в\~розмірі 3654\~грн.\~00\~коп. Враховуючи викладене, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги позивача. Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» заборгованість за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20 червня 2007 року, в розмірі 378705 (триста сімдесят вісім тисяч сімсот п`ять) гривень 95 копійок та судові витрати з судового збору в розмірі 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок. Відповідно до ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.04.2019 у вказаній справі задоволено заяву про перегляд заочного рішення та заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 року по вказаній справі скасовано, а справу призначено до розгляду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.06.2019 року було задоволене клопотання представника відповідача та цивільна справа була передана за підсудністю до Шевченківського районного суду Харківської області. Ухвалою судді Шевченківського районного суду Харківської області від 10.07.2019 року цивільна справа була повернута до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06. 09.2019 року підготовче провадження по цивільній справі було закрите та призначена справа до судового розгляду. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.01.2020 року було відмовлено [PERSON] у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Шевченківського районного суду Харківської області від 10.07.2019 року. 27.07.2020 року надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилався на те, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги факторові і тому, відсутній обов`язок щодо сплати платежів на користь позивача. Також позивачем не надано належних доказів щодо отримання кредиту відповідачем, наявності та розміру заборгованості, не надано доказів перерахування грошових коштів. Крім цього, представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, оскільки відповідно до стверджень відповідача, останній платіж ним був здійснений у жовтні 2010 року, а пред`явлення позову у листопаді 2014 року виходить за строк позовної давності. Представник позивача та відповідач, будучи декілька разів належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися. Крім того, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Представник відповідача адвокат Фурманов Є.В. у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву з проханням проводити справу за відсутності представника Банку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року було задоволене клопотання представника відповідача про витребування доказів. Відповідач та представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник відповідача , адвокат Фурманов Є.В., надав заяву з проханням проводити судові засідання за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав відзив. Вивчивши матеріли та докази, надані сторонами, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої\~статті 4\~ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Як свідчать матеріали справи, звертаючись до суду з позовом Банк надав кредитний договір № 0709/36/07-С від 20.06.2007 року, додаткову угоду № 1 по кредитному договору № 0709/36/07-С від 20.06.2007 року, договір купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк»; довідка начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» про наявність заборгованості станом на 16.10.2014 року , а також витяг з Додатку № 1 до Договору про наявність заборгованості станом на 16.10.2014 року купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» та під час судового розгляду розрахунок заборгованості з 26.06.2013 року. Згідно зі ст. ст.\~1048,\~1054 ЦК України\~кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено довідку начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» про наявність заборгованості станом на 16.10.2014 року довідку про стан кредитної заборгованості від 16.10.2014, яка, сама по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом наявності та розміру заборгованості, крім того, з довідки про стан заборгованості неможливо відстежити рух коштів по рахунку відповідача, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується як і правильність нарахування суми боргу, дана довідка не містить також і вихідного номеру документа. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною докази, а саме розрахунок заборгованості з 26.06.2013 року та довідка начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» про наявність заборгованості станом на 16.10.2014 року, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ними повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з цим позовом банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості з 26.06.2013 року та довідку начальника управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» про наявність заборгованості станом на 16.10.2014 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Але, в матеріалах справи міститься лише довідка про стан кредитної заборгованості, розрахунок заборгованості, починаючи з 26.06.2013 року, тобто після шести років після укладення договору кредиту, зі змісту яких міститься нічим необґрунтоване посилання на розмір заборгованості, а отже в силу принципу змагальності сторін, визначеного\~ст. 12 ЦПК України, позивач мав надати належні та допустимі докази надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором та розміру заборгованості у випадку її наявності, чого ним зроблено не було, а відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, з доданих до матеріалів справи документів взагалі не можливо підтвердити/здійснити власний розрахунок наявності/відсутності заборгованості за кредитним договором № 0709/36/07-С, термін дії якого станом на день подання позову Позивачем у розумінні пунктів 2, 3 Додаткової угоди № 1 від 01.10.2012 року закінчився. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року було задоволене клопотання представника відповідача щодо витребування доказів у ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку з чим в останнього витребувано документи, які свідчать про повідомлення [PERSON] про відступлення права вимоги від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк»; документи, які свідчать про перерахування (отримання) [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20.06.2007; повний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20.06.2007 з вказанням часу та суми внесених платежів в погашення кредиту; первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій за кредитним договором № 0709/36/07-С від 20.06.2007. Також ПАТ «Дельта Банк» встановлено строк для подання суду зазначеної інформації десять днів з дня отримання копії ухвали суду. Вказану ухвалу суду ПАТ «Дельта Банк» отримав 09.12.2020, про що свідчить поштове повідомлення, проте витребувану інформацію ним не надано без повідомлення жодних причин. Згідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи вищевикладене, суд визнає, що позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За відсутності належних доказів зі сторони позивача суд не має можливості, за відсутності належних та допустимих доказів, встановити дійсний розмір заборгованості та останні платежі позичальника, здійснених на виконання кредитного договору, на підставі допустимих доказів, що має значення як для визначення розміру заборгованості, так і застосування наслідків спливу позовної давності про яку заявлено відповідачем. Стосовно тверджень відповідача та його представника щодо неналежного позивача ПАТ «Дельта Банк», оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення Відповідача про відступлення права вимоги факторові, отже обов`язку сплачувати будь-які платежі у відповідача на користь ПАТ «Дельта Банк» не виникало, суд зазначає наступне. Згідно з наданих Позивачем документів (Договір купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013 року) вбачається, що ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» здійснив відчуження боргового портфелю за кредитним Договором № 0709/36/07-С. Пунктом першим частиною першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтями 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі, а тому вимоги в цієї частині заперечень ні є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою, сьомою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача, тому суд покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed