overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.06.2014р. о 19 год. 40хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2014р. о 19год. 40 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON]. лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий тривожний, напружений, вважає, що требя « рятувати світ та місто від зарази», що «всюди радіація». Розбив вітрину. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

19 червня 2014 року заявник звернулась з заявою до суду. Просить встановити факт родинних відносин, визнавши, що [PERSON] є її матір'ю. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала повністю. Пояснила, що [INFO] померла [PERSON] , яка є її матір'ю. Оскільки у свідоцтві про народження заявника та у свідоцтві про смерть померлої [PERSON] маються розбіжності, а саме у свідоцтві про народження заявника її матір записана за прізвищем [PERSON], а відповідно до свідоцтва про смерть матері зазначено, що померла [PERSON], тому вона не в змозі довести факт родинних відносин з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті матері. Також зазначила, що дівоче прізвище матері є [PERSON], остання 10 серпня 1943 року уклала шлюб з [PERSON] однак підтвердити даний факт заявник не в змозі за відсутності свідоцтва про укладення шлюбу. Після народження заявника, її матір 28 серпня 1950 року уклала шлюб з батьком [PERSON]. [PERSON] заяву підтримав повністю, підтвердив, що померла [PERSON] є матір'ю заявника , а заявник є його рідною сестрою. В судовому засіданні свідки: [PERSON] та [PERSON] підтвердили , що [PERSON] та померла [PERSON] є дочкою та матір'ю. Суд, заслухавши заявника , [PERSON], дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 п.1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що 28.08.1950 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження від 28 серпня 1950 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16 липня 2013 року. (арк.с. 6 ). При життя 11 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт , яким заповідала [PERSON] та [PERSON] все належне їй на випадок смерті майно.( арк..с. 7). [PERSON] народилась [INFO]. У свідоцтві про народження заявника батьками зазначені : [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про одруження підтверджується, що 19 жовтня 1969 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. ( арк..с.9). З копії свідоцтва про народження [PERSON] видно , що останній народився [INFO] його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Малинського районного суду від 08 травня 2014 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та визнано їх сином та матірю. При таких обставинах суд встановлює факт родинних відносин між заявником та [PERSON]. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

19 червня 2014 року позивач [PERSON] звернувшись до суду, уточнивши свої вимоги, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2007 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON] та [PERSON], які на даний час перебувають на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

19 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача аліменти на її користь, на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Посилалась на те, що вона 03 жовтня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З липня 2011 року проживають окремо, подружні стосунки фактично розірвані. Відповідач не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання їхньої дитини. [PERSON] іншим особам аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повнолітня дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2006 року ( а.с.3). Вони мають доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та вона сама утримує і виховує доньку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тоді як відповідно до вимог ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття. Враховуючи наявні обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

19 червня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Полтави із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилалась на те, що 02 червня 2001 року у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 478, вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Вони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З 10 квітня 2014 року вона з відповідачем проживає окремо, подружні стосунки фактично розірвані. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. Відповідач іншим особа аліменти не виплачує. Просила, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 31/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та уточнила, пояснила, що відповідач за червень 2014 року сплатив аліменти на утримання дітей, тому просила стягнути аліменти з липня 2014 року. Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що він згоден з тим щоб з нього на утримання дітей стягували 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення повноліття з 1 липня 2014 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторони мають дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не має інших аліментних зобов'язань, не має інших утриманців, згоден сплачувати аліменти на утримання дітей та зобов'язаний це робити. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти з 1 липня 2014 року, оскільки за червень 2014 року відповідач виплатив їй аліменти, а тому суд приходитть до висновку про стягнення аліментів з 1 липня 2014 року. Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

19 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення про визначення місця проживання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги мотивовані тим, що діти на даний час проживають разом з позивачем, відповідачка мешкає в іншому населеному пункті, не має власного житла і роботи. Позивач має можливість створити належні умови для їх виховання та утримання. У зв'язку з чим виникла необхідність судового врегулювання спору. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Вказав, що проживання дітей разом з батьком відповідає їх інтересам. За місцем його проживання створені всі умови для нормального виховання та розвитку [PERSON] та [PERSON]. Представник відповідача, наділений згідно довіреності від 21.06.2014 року всіма правами відповідача, визнав позовні вимоги. Пояснив, що відповідач не має облаштованого місця проживання після розірвання шлюбу з позивачем, а тому проживання неповнолітніх дітей разом з батьком відповідає їх інтересам. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні і разі визнання позову проводиться у порядку ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника прокуратури, яка зазначила, що визначення місця проживання дітей разом з батьком відповідатиме їх інтересам, дослідивши всі заявлені у справі докази, встановивши характер та взаємовідносини сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та доцільність їх задоволення. Встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась дочка [PERSON], про що свідчать свідоцтво про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.(9-10). Шлюб між сторонами розірвано 20.01.2014 року на підставі рішення Городнянського районного суду Чернігівської області, рішення набрало законної сили 11.03.2014 року (а.с.7-8). Шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не проживають. Після розірвання шлюбу діти постійно проживають з батьком. У разі спору місце проживання малолітньої дитини визначається органом опіки та піклування або судом, що врегульоване ст. 161 Сімейного кодексу України. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини судом беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, стать. Відповідач засвідчив здатність утримувати двох малолітніх дітей за місцем свого проживання. З урахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку про доцільність визначити місце проживання малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

19 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2009 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сумісне проживання припинено. Поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

19 червня 2014 року позивач звернувся до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO]р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки та іншого майна. Протягом шести місяців він до нотаріальної контори не звертався через юридичну необізнаність та скрутне матеріальне становище, а відтак в теперішній час не має можливості прийняти спадщину померлої через пропуск вказаного строку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Представник Гопчицької сільської ради до суду не з'явився також, у телефонному режимі повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є спадкоємцем за законом померлої [INFO]р. [PERSON], однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори через скрутне матеріальне становище та юридичну необізнаність, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити йому додатковий строк, достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

19 червня 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 14.06.2006 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який відноситься до категорії колгоспного двору та розташований за адресою: с. Коропє вул. Садова, 11 Козелецького району Чернігівської області. Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки йому неправильно розяснили про порядок спадкування. Позивач у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, при цьому відповідачем до суду подана заява про розгляд справи у відсутність, з позовом згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 14.06.2006 року померла [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який відноситься до категорії колгоспного двору та розташований за адресою: с. Коропє вул. Садова, 11 Козелецького району Чернігівської області. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як [PERSON] з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини. Тому, суд вважає необхідним визначити позивачу додаткові шість місяців для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

19 червня 2014 року позивач, звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просив суд, розірвати укладений з відповідачкою шлюб, який було зареєстровано 25 серпня 2007 року, Іванівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 03. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачкою не склався. Кожен з подружжя тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного, в наслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява про підтримання позовних вимог, та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи без її участі. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені таки факти та відповідні ним правовідносини. 25 серпня 2007 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Іванівською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 03, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим 27 лютого 2008 року Коробочкинською сільською радою Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 07. (а.с. 7). Як вбачається із змісту позову спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, на даний час шлюбно-сімейні відносини між ними припинено, проживають вони окремо. Примирення між ними неможливе, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім'ї неможливим, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved