Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

20.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту із заставного майна - автомобіль марки MAN 26.403, тип кузова Т3: фургон - С, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] що накладений постановою відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2012 року ВП №31549840. В обґрунтування позову зазначив, що вказане майно перебуває у позивача в заставі та постановою відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції від 07.11.2012 року накладено арешт на майно боржника та оголошення заборону його відчуження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиці в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 24.03.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28-Мк/2008, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 22500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за договором, відповідач уклав договір застави автотранспорту № 28-МК/2008 від 24.03.2008 року. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль марки MAN 26.403, тип кузова Т3: фургон - С, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] 21.10.2009 року рішенням Чернігівського районного суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.03.2008 року №28-МК/2008 звернуто стягнення на предмет застави шляхом надання Банку права продажу вказаного автомобіля. На даний автомобіль відділом державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.11.2012 року ВП № 31549840. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Вимога позивача про зняття арешту з автомобіля марки MAN 26.403, тип кузова Т3: фургон - С, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] що належить [PERSON] та перебуває в заставі Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», згідно договору застави, накладений постановою відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції від 07.11.2012 року є такою, що ґрунтується на законі, заявлена до належних відповідачів, а тому підлягає задоволенню. Отже, даний позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved