Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

21 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 01 листопада 1997 року. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю з відповідачем проживали до грудня 2013 року, після чого їх сім'я фактично розпалась. Причиною розпаду сім'ї стало те, що чоловік зловживає спиртними напоями, в результаті чого між ними виникають постійні сварки. Спільне господарство вони не ведуть. Посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив. У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 01 листопада 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №101. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON] (а. с. 5). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого в сім'ї виникають сварки. Однією сім'єю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть. Стосунки, які виникли між подружжям, роблять неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін і малолітньої дитини, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі заяви позивачки та у відповідності до ст. 113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне відновити дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved