Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

21.05.2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області в якому просить визначити, що частка померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0600 га. по [ADDRESS] становить ѕ частки земельної ділянки, а померлого [PERSON] ј частки земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті спадкоємицями залишились позивач та її брат [PERSON] . За заявою [PERSON] про прийняття спадщини у Другій Вознесенській нотаріальній конторі заведена спадкова справа №239/2008 від 16.05.2008 року, також заяву про прийняття спадщини від 03.06.2008 року за №536 подав брат позивача [PERSON] [INFO] року не оформивши свої спадкові права, [PERSON] помер. Оскільки після його смерті спадкоємці першої черги відсутні, позивач як сестра є його спадкоємцем за законом другої черги. Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0600 га. для обслуговування вказаного житлового будинку. Нотаріус 12.12.2018 року відмовив в оформленні спадщини, оскільки не визначено розмір часток спадкодавців у спадковому майні земельній ділянці для обслуговування будинку; не встановлено належність спадкодавцям державного акта на право власності на земельну ділянку, через розбіжності в написанні прізвищ власників; не встановлено родинні відносини між матір`ю та чином через невірне написання їх прізвищ в свідоцтві про народження сина. Рішеннями Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2019 року, встановлено факт належності Державного акта на праві приватної власності на землю [PERSON] та [PERSON] факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначив, що перешкод для оформлення спадкових прав на житловий будинок [ADDRESS] у неї немає, на відміну від отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку. Така неможливість виникла через те, що земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] без визначення часток. Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 17.06.1993 року, посвідченого нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] була [PERSON] Після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] Ѕ частку вказаного будинку, що йому належала прийняли у спадок за законом по ј частці дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом № 978 від 17.06.1993 року. Таким чином, частки спадкоємців після смерті [PERSON] розподілилися таким чином: [PERSON] стала власником ѕ часток у будинку, а [PERSON] ј частки. Оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлому [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності не визначена, це не дає можливість позивачу реалізувати своє право на спадщину, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 31.05.2019 року провадження відкрито, справа призначена до слухання в порядку загального позовного провадження на 26.06.2019 року. Фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із відсутністю учасників процесу не здійснюється. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, остання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просила задовольнити. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився,\~про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином суду надав заяву в якій просить проводити розгляд справи без його участі, питання щодо задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача, її представника та представника відповідача. Відповідно до ч.3\~ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Згідно з ч.4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням положень ст. ст.\~200,\~206 ЦПК України, визнанням відповідачем позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити судове рішення. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4\~ст.77 ЦПК України\~суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 08.01.2008 року ( а.с.5). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15.01.2009 року ( а.с.6). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] від 17.08.1993 року [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 20.07.19993 року №188 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0600 га. на території Вознесенської міської ради для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1382 (а.с.10). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2019 року встановлено факт належності Державного акта на праві приватної власності на землю [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12). Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2019 року, яке набрало законної чинності 05.04.2019 року встановлено факт, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] (а.с.13-14). Згідно свідоцтва про право власності від 17.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Гладких В.П. успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.15). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.061993 року посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Гладких Ю.Г. успадкував після смерті батька [PERSON] Ѕ частку житлового будинку [ADDRESS] (а.с.16). Згідно реєстраційних посвідчень виданих Вознесенським БТІ 20.07.1993 року по ј частки житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] (а.с.17, 18). Відповідно до технічного паспорта виготовленого 01.08.2018 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] . ѕ частки та [PERSON] . ј частка (а.с.19-21). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 02.10.2018 року земельна ділянка площею 0,0600 га., кадастровий номер [NUMBER] , розташованої по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] (а.с.22). Згідно довідки роз`яснення нотаріуса від 12.12.208 року [PERSON] відмовлено у оформленні спадщини на частку житлового будинку за земельної ділянки 0,0600 га., призначеної для обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] та після брата [PERSON] (а.с.23). Висновком встановлено, що ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0600 га., призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] станом на 20.05.2019 року становить 15\~000,00 грн. (а.с.24). Статтею 355 ЦК України\~передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), що виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно\~ст.42 Земельного Кодексу України\~(в редакції 1991 року), що діяла на час приватизації земельної ділянки передбачено, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Наступні зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв`язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не тягнуть за собою змін установленого порядку використання та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі. Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом. Відповідно до положень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку, розмір часток в спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, при визначенні частини спільної земельної ділянки, право на користування якою мають позивачі, слід виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Оскільки, на час видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ( [INFO] ), співвласниками житлового будинку були: [PERSON] , [PERSON] та їм належало по 1/2 частини житлового будинку, то відповідно до цих часток в житловому будинку кожному з них належали і відповідно ідеальні частки земельної ділянки. Відповідно до\~ст.16 ЦК України, яка передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону, суд\~ \~вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved