Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

21.08.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 3549,16 грн., а також стягнути судовий збір у сумі 229,40 грн. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов повністю підтримав і просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причин неявки суду не повідомив, тому судом оголошено про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне. 19.07.2011 року між ТОВ «Дельта Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та гр. [PERSON] був укладений кредитний договір № 002-20021-190711 (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 4949 на придбання певного майна/послуг грн. Згідно п. 2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0.01% в рік, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору проценти в розмірі 0,00% в місяць. Позивач свої зобов'язання виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 4949,92 гривень, про що свідчить рахунок-фактура №П45-006779 від 19.07.2011 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на станом на 20.06.2013 року утворилась заборгованість у сумі: 3549,16 гривень, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 3549,06 грн.; - сума заборгованості за відсотками - 0,10 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Положення статей 526, 530 ЦК України наголошують, що зобов'язання має виконуватися належним чином та у строки відповідно до умов договору. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши надані докази, вважає, позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved