Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

20 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за затримку її виплати та моральної шкоди, в якому зазначила, що вона з 24 грудня 2014 року працює у відповідача по справі науковим співробітником технологічної лабораторії. Заробітна плата позивачці своєчасно не виплачувалась, у звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 11478 грн. 17 коп. Позивач просив стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 11478 грн. 17 коп., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати відповідно до чинного законодавства України та моральну шкоду у сумі 5000 грн. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, просила врахувати ті обставини, що вона звільнилась з підприємства 02 червня 2015 року. Просила стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати 13758 гривень 97 копійок, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 1480 гривень 83 копійки, та моральну шкоду у сумі 5000 гривень. Представник Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти позову в частині стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації за її несвоєчасну виплату, заперечувала проти стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що позивачка працевлаштувалась на підприємство у грудні 2014 року, і була добре обізнана про відсутність коштів на підприємстві і вже наявну заборгованість перед робітними по виплаті заробітної плати, а також наявність форс-мажорних обставин у вигляді тяжкого фінансового стану підприємства внаслідок державної заборони експорту продукції КДНВП «Кварсит» на територію Російської Федерації. Зясувавши вищенаведену позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах із Костянтинівським державним науково-виробничим підприємством «Кварсит» з 24 грудня 2014 року по 02 червня 2015 року, що підтверджується копію трудової книжки (а.с.3-8) та визнається сторонами. Згідно довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» від 10 липня 2015 року № 3-151 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 13758 гривень 97 копійок, а компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 1480 гривень 83 копійки (а.с.27). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватись працівникам регулярно в робочі дні у строку, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, і погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.. 34 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (із змінами та доповненнями), «Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством». Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори. Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку її виплати підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на законі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в межах заявлених позовних вимог в розмірі 13758 гривень 97 копійок, компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати у сумі 1480 гривень 83 копійки. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні встановлено, що неправомірними діями відповідача щодо по\-рушення трудових прав позивача їй завдано моральну шкоду. У відшкодування моральної шкоди, враховуючи моральні страждання позивача, яких вона зазнала у звязку з порушенням її законних прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 500 гривен, частково задовольнивши вимоги позивача у цій частині. При цьому суд врахо\-вує розяснення, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподі\-яних позивачеві моральних і фізичних страждань. В силу ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 115, 237-1 КЗпП України, ст.ст.32, 34 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial