Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

1.Щодо позову 1.1. Відповідно до позовної заяви, позивач працює контролером газового господарства, яка 25.04.2014 року проводила обстеження у споживачів природного газу. Під час обходу будинків по [ADDRESS] на вулицю вибігла собака, за нею вийшов відповідач, який є господарем вказаного будинку. Позивач зазначає, що вона попросила відповідача прибрати собаку, однак в цей час остання схопила її за руку та вкусила. Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач надав їй кошти на лікування в сумі 477,00грн., проте на подальші звернення щодо надання коштів на продовження лікування відповідач не відреагував. Позивач вважає, що відповідач порушив вимоги Правил тримання собак, котів та хижих тварин у населених пунктах Української РСР, оскільки собака вибігла на вулицю без повідка та намордника. Також позивач зазначає, що своїми протиправними діями відповідач спричинив їй матеріальну шкоду на суму 576,16грн., яка складається з витрат на лікування внаслідок укусу собаки в розмірі 535,52грн. та проїзду до Чорнобаївки для догляду за станом здоров'я собаки за вказівкою лікаря в розмірі 40,64грн. Крім того, позивач зазначає, що вищевказаними неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку остання оцінює в розмірі 5000,00грн. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 576,16грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5500,00грн. 1.2. Позивач та її представник за договором [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб 2.1. Представник відповідача за договором [PERSON] в судовому засіданні не заперечував факт укусу позивача твариною, яка належить відповідачу, однак позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що 07.05.2014р. відповідач надав позивачу грошові кошти на лікування в сумі 477,00грн., про що позивач власноручно написала розписку, згодом позивачу поштовим переказом було перераховано грошові кошти в сумі 100,00грн. Вважає необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування на її користь матеріальної шкоди в розмірі 576,16грн., оскільки позивачем не підтверджено понесення вказаних витрат внаслідок укусу її твариною. Також вказав, що після укусу позивача твариною, відповідач надав останній першу долікарську допомогу, відвіз її до лікарні, надав кошти на лікування, у зв'язку з чим просив суд відмовити позивачу в моральній шкоді та витратах на правову допомогу. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів 3.1. позивач працює контролером газового господарства Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз»; 3.2. в результаті проведення з 28.04.2014р. по 12.05.2014р. розслідування комісією у складі голови [PERSON] - заступника голови правління-начальника відділу охорони праці та безпеки дорожнього руху ПАТ «Херсонгаз», членів комісії [PERSON] - начальника абонентської служби ПАТ «Херсонгаз», [PERSON] - голови об'єднаного профспілкового комітету ПАТ «Херсонгаз», [PERSON] - страхового експерта з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Херсоні, встановлено факт настання 25.04.2014р. о 16-35год. нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що стався біля подвір'я приватного житлового будинку за адресою [ADDRESS] з контролером газового господарства Публічного акціонерного товариства «Херсонгаз» [PERSON], про що складено акт проведення розслідування нещасного випадку від 12.05.2014р., який наявний в матеріалах справи; 3.3. відповідно акту проведення розслідування нещасного випадку від 12.05.2014р. встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок - 25.04.2014р. контролером газового господарства [PERSON] проводилося обстеження у споживачів природного газу (населення), яка робила обхід приватних будинків по [ADDRESS], приблизно о 16-35год. підходила до будинку №28, в цей час на вулицю вийшов господар будинку №28 [PERSON], за ним з відкритої хвіртки вискочила собака, наблизилася та зупинилася біля [PERSON], вона попросила хазяїна прибрати собаку, в цей час собака схопила її за руку та вкусила; 3.4. відповідно п.6.2. вищевказаного акту, особою, дії або бездіяльність якого призвели до настання нещасного випадку визнано [PERSON], який є господарем будинку за адресою [ADDRESS] та порушив вимоги «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР»; 3.5. тварина, яка нанесла тілесні ушкодження позивачу належить відповідачу та відноситься до службових собак породи «німецька вівчарка»; 3.6. відповідно акту №2 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, встановленою є обставина, що відповідач надав першу долікарську допомогу позивачу, після чого доставив її до лікувального закладу у КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.А. і О.Тропініних», після медичного обстеження виявлено - укушена рана нижньої третини правого передпліччя, травма - легка, що не заперечується сторонами по справі; 3.7. позивач отримала від відповідача оплату на лікування в сумі 477,00грн., про що позивач 07.05.2014р. власноручно написала розписку; 3.8. позивачу поштовим переказом було перераховано відповідачем грошові кошти в сумі 100,00грн., що підтверджується квитанцією №7/150 про приймання поштового переказу. 4. Щодо правовідносин 4.1. Частинами 1 та 2 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 4.2. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. 4.4. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 4.6. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з утриманням службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє об'єктом, утримання якого створює підвищену небезпеку. 4.7. Відповідно до ст.ст.9,12,22,35 Закону України від 21 лютого 2006 року № 3447-IV «Про захист тварин від жорстокого поводження», дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив'язі або без неї. Особи, які утримують домашніх тварин, мають право з'являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов'язком дотримання норм і вимог цього Закону. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. При поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов'язана - забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідно для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання; негайно повідомляти медичну або ветеринарну установу про випадки заподіяння домашньою твариною ушкоджень здоров'ю людині або іншим тваринам, негайно доставляти у ветеринарну установу для огляду. За порушення вимог Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно-правову відповідальність згідно з законом. 4.8. Відповідно до норм «Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР», затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства, Міністерства сільського господарства та Міністерства охорони здоров'я УРСР від 17 червня 1980 року (далі Правила), умовою утримання тварин є обов'язкове забезпечення безпеки людей ( пункт 2), тримати тварин у вільному вигулі дозволяється на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) ( пункт 3), а виводити з жилих та ізольованих приміщень та територій - з обов'язковим забезпеченням безпеки людей тільки на короткому повідку і в наморднику ( пункт 7). 4.9. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. 4.10. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 4.11. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 4.12. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 4.13. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 4.14. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 4.15. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. 4.16. Відповідно до ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів 5.1. Оскільки отримані позивачем тілесні ушкодження, завдані укусом тварини, яка належить відповідачу знаходиться у причинному зв'язку з його винними діями, який не забезпечив утримання собаки відповідно до правил утримання собак, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування матеріальної шкоди, завданої вищевказаними неправомірними діями відповідача. Однак, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач в добровільному порядку відшкодував позивачу завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 577,00грн., а заявлений позивачем розмір матеріальної шкоди в сумі 576,16грн. не підтверджений належними доказами про понесення вказаних витрат позивачем саме внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень твариною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 576,16грн. - не підлягають задоволенню. 5.2. Оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в перенесеному нею фізичному болю та душевних стражданнях з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень, був порушений звичайний спосіб життя позивача, який полягає у виникненні незручностей на роботі, вимушеному проходженні курсу лікування, судових тяганин, суд вважає, що є підстави для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3500,00 грн. 5.3. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу, суд вважає мотивованими витрати позивача за надання юридичної консультації, в процесі чого представником витрачено 2 години робочого часу, підготовку позовної заяви - витрачено 2 години робочого часу, представництво інтересів в судовому засіданні - витрачено 2 години робочого часу. У зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 1000,00грн., в решті розмір витрат суд вважає не мотивованими, завищеними. Крім того - оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що відповідає вимогам ч.2 ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial