Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

20 вересня 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві позивач вказує, що відповідач не піклується про дітей, не бере участі в їх вихованні, не виконує батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, тобто ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків. Враховуючи зазначене, позивач прохає суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Позивач, [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позов визнала повністю і прохала розглянути справу без її участі. Представник третьої особи, служби у справах дітей виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області як орган опіки та піклування, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] прохає задовольнити. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-13). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10-11). [PERSON] та [PERSON] проживають разом із батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на його утриманні (а.с.15). Служба у справах дітей виконавчого комітету Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області дійшла висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: з травня 2020 року не проживає з дітьми, не цікавиться ними, не виявляє бажання займатися вихованням та розвитком дітей, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не підтримує матеріально (а.с. 16- 17). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного, а також повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення матері до малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що відповідач, як матір дітей, тривалий час не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не створює умов для отримання ними освіти, тим самим створились умови, які шкодять інтересам дітей. При цьому суд також враховує подану до суду нотаріально посвідчену заяву відповідача про повне визнання позову, що свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків і не бажання виправити свою поведінку. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення будь-кого з батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язків щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки наявними у справі доказами підтверджується факт ухилення відповідача від виховання та утримання своїх дітей, суд вважає за необхідне стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи із 20 вересня 2021 року (із дня подачі позову до суду) і до досягнення меншою дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позов у частині позбавлення батьківських прав задоволено повністю, така вимога є вимогою немайнового характеру, то із [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved