Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

21.04.2015 р. та 03.06.2015р. уточнено в останній редакції, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину удаваним. В обґрунтування позову вказує, що в січні 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Перед укладанням договору купівлі-продажу [PERSON] написала їй розписку, згідно якої отримала спірну квартиру у заставу. В договорі купівлі-продажу вказано, що квартира продана за 55\~000 грн., але вона отримала гроші у менші сумі, оскільки 5000 грн. було сплачено з послуги нотаріуса та 7\~800 грн. за послуги реєлтора, тому отримала вона кошти в сумі 42\~200 грн. Оскільки їй терміново потрібні були гроші на лікування сина, вона вважала, що бере у відповідача гроші в борг, зобовязується сплачувати відсотки за користування грошима, а квартиру надає у заставу в якості забезпечення її зобовязань по поверненню грошових коштів. В лютому 2015 року вона сплатила відповідачу відсотки в сумі 2700 грн., про що [PERSON] написала розписку. В березні 2015 року вона сказала [PERSON] що готова сплатити відсотки за користування коштами та віддати борг в сумі 55\~000 грн., але відповідач вимагала від неї повернення коштів в сумі 70\~000 грн., на що вона відмовилася та звернулася до суду. Позивач просить визнати договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] та [PERSON] удаваним правочином, а саме договором позики. Позивач в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позові, на задоволенні позову наполягає. Вказує, що договір купівлі-продажу підписувала, але не розуміла своїх дій, оскільки була в пригніченому стані, хвилювалася за здоровя сина, який потрапив у ДТП та терміново потребував грошей на лікування. Перед укладанням договору купівлі-продажу, вона питала [PERSON] чи можливо укласти договір застави у нотаріуса, але відповідач пояснила, що такі договори у нотаріальній формі не посвідчуються. Оскільки відповідач написала їй розписку про те, що отримує квартиру у заставу, вона думала що бере у відповідача гроші в борг та зобовязується їх повернути. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, вказує, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, за що позивач отримала грошові кошти, договір купівлі-продажу зареєстрований належним чином та відповідач є власником спірного майна. Якщо позивач вважала, що укладається договір застави, то його необхідно було посвідчити нотаріальна та звернутися з вказаним питанням до нотаріуса, який міг би належним чином розяснити позивачу усі наслідки. Оскільки договір купівлі-продажу оформлений належним чином та підписаний власноруч позивачем, просить відмовити в задоволенні позову. Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що 16.01.2015 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], а.с.5-6, який прочитаний кожною із сторін особисто та підписаний власноруч кожною стороною угоди. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Оскільки договір купівлі-продажу від 16.01.2015 року укладений між сторонами, був посвідчений нотаріально та складений із дотриманням норм діючого законодавства, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а.с.46, позивач в судовому засіданні підтвердила, що договір був підписаний нею, вона була присутня під час його укладання, то такий правочин вважається дійсним. Згідно ст. 235 ч.1 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно розписки від 16.01.2015 р. , а.с.7, [PERSON] отримала від [PERSON] в якості застави квартиру [ADDRESS]. Згідно розписки від 20.02.2015р., а.с.8, [PERSON] віддала [PERSON] 2750 грн. за борг. Згідно т. 10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Оскільки позивачем не надано до суду договору позики, позивач в судовому засіданні не посилається на докази та не надає їх суду, стосовно укладання саме договору позики, а також не надає доказів стосовно того, що під час укладання договору купівлі-продажу вона не мала можливості усвідомлювати свої дії, тому суд вважає, що укладений договір купівлі-продажу квартири є дійсним правочином, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Крім того, суд не може взяти до уваги пояснення позивача в судовому засіданні, що між нею та відповідачем було укладено договір застави майна, в рахунок повернення боргу про що складено розписку від 16.01.2015р., а.с.7, оскільки договір застави повинен укладатися в письмовій формі та нотаріально посвідчуватися, але вимоги щодо укладання договору застави не дотримані сторонами, тому суд вважає, що вказаний правочин є недійсним, недійсність його встановлена законом (нікчемний правочин). На підставі ст.ст.215,216,235 ЦК України,

Outcome: dismissed