Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії 1.1. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори 15.05.2018 видане свідоцтво про право на спадщину за законом № НМХ 842975, згідно якого державний нотаріус посвідчує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: - недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 до 31.05.2017 у розмірі 59604,45 грн, яка належала спадкодавцю на підставі повідомлення від 27.12.2017 № 12908/02-33, виданого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області; - недоотриманих сум страхових виплат з 01.01.2016 до 30 травня 2017 у розмірі 39083,68 грн, які належали спадкодавцю на підставі повідомлення від 03.03.2018 № 35/03-1, виданого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. Позивач не погоджується з вищезазначеним свідоцтвом про право на спадщину за законом в частині включення до складу спадщини недоотриманих сум страхових виплат з 01 січня 2016 до 30 травня 2017 у розмірі 39083,68 грн., оскільки відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV потерпілий [PERSON] перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території. Відділенням не здійснено переміщення у населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, тому нарахування та виплату страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у відділенні в м. Стаханові припинено з 01.12.2014. Справи потерпілих, які знаходились на обліку у даному відділенні, та всі інші документи залишились у приміщенні даного відділення у м. Стаханові. Проте, з матеріалів наявної страхової справи [PERSON] вбачається, що потерпілий звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області, надавши довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.07.2015 № 924015100. Лисичанське відділення продовжило потерпілому страхові виплати за період з 01.07.2015 до 31.12.2015 та виплатило [PERSON] раніше нараховані, але не виплачені суми страхових виплат за 2014 рік. У зв`язку з тим, що потерпілий надалі до відділення за продовженням страхових виплат як внутрішньо переміщена особа не звертався, тому у Лисичанського відділення не було підстав для подальшого нарахування та виплати сум страхових виплат [PERSON] . Щомісячні страхові виплати за період з 01.01.2016 по 30.05.2017 (день смерті) на суму 39083,68 грн. могли бути нараховані [PERSON] , проте потерпілий за життя не скористався порядком реалізації своїх прав відповідно до чинного законодавства України, тому Лисичанським відділенням щомісячні страхові виплати з 01.01.2016 і по день смерті потерпілому - [PERSON] не нараховувались, в розумінні ст. 1227 ЦК України спадкодавцю не належали, а тому не можуть передаватись членам сім`ї чи входити до складу спадщини. Згідно листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області від 03.01.2018 № 35/03-1, наданого на запит державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьової М.П. від 19.12.2017 № 963/02-14, чітко зазначено: «Потерпілому [PERSON] необхідно донарахувати щомісячні страхові виплати з 01.01.2016 по 30.05.2017 на суму 39083,68 грн.» Разом з тим, державний нотаріус Золотарьова М.П., всупереч відомостям, зазначеним у довідці від 03.01.2018 № 35/03-1, неправомірно включила ці кошти до складу спадщини [PERSON] , оскільки відповідні кошти за життя [PERSON] не належали. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.05.2018 № НМХ 842975, видане державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьовою М.П., недійсним в частині включення до складу спадщини щомісячних страхових виплат з 01.01.2016 по 30.05.2017 у розмірі 39083,68 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 1.2. Представник\~відповідача надав\~до суду\~письмовий відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просив відмовити\~у задоволенні\~позову та\~вказав,\~що позов\~є необґрунтованим.\~Зокрема зазначив,\~що задля того, щоб щось оскаржити у встановлений законом спосіб будь яке рішення, спочатку потрібно отримати рішення або будь-який документ, що може бути предметом оскарження та в якому буде матися роз`яснення строків та порядку його оскарження; окрім цього, потрібно мати фактичну можливість оскаржити документ, чи то дію, а саме: написати, відправити листа, приїхати та безпосередньо звернутися зі скаргою. Але позивач не надав суду належного та допустимого доказу того, що рішення позивача, із роз`ясненням порядку та строків його оскарження, було направлено на адресу потерпілого батька відповідача та було отримано безпосередньо потерпілим [PERSON] . В позові навіть не вказується, що це за рішення та яким саме документом воно оформлено. Позивач вказує про те, що [PERSON] за час свого життя у встановленому законом порядку не оскаржив дії позивача, але що це за дії та коли саме вони були здійснені та в чому полягали позивачем не вказано та доказів наявності такого рішення суду не надано. Батько відповідача помер [INFO] , але помер не раптово, а перед тим тяжко та довго хворів та майже не виходив з квартири. Після його смерті йому навіть не проводили розтин у зв`язку з тим, що останні роки життя він був майже «прописаний у лікарні», батько відповідача, потерпілий [PERSON] , мав хронічне захворювання з урології, питання чи то в нього доброякісна пухлина, чи то ні, постійно стояло перед родиною [PERSON] та ним самим. Потерпілий [PERSON] був літньою людиною, коштів на ліки не вистачало, останній майже не виходив із квартири та на час загострення хвороби останнього привозили до лікарні, де його виписували вже через деякий час, начебто з улученнями, але все це не надовго, до наступного разу. Все наведене стало на заваді приїзду потерплого до позивача та отримання будь-якого документу, чи то рішення, задля подальшого його оскарження. Якби потерпілий дійсно не мав бажання та наміру, то він би й не з`явився до Лисичанську Луганської області, не оформлював би довідку ВПО та не звертався до позивача, тобто не проводив би будь-яких активних дій та не проявляв зацікавленості в цьому питанні. 1.3. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з підстав, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що в період з 01.01.2016 по 30.05.2017 померлому не нараховувалися страхові виплати, будь-якої постанови про нарахування виплат за це період немає. Точний розмір страхових виплат, які не були нараховані в цей період, був визначений лише з метою надання нотаріусу відповіді на її запит. У відповіді Управління для нотаріуса вказано, що ці виплати є ненарахованими. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з підстав, які викладені у відзиві на позов. Додатково вказав, що спадкодавець не отримував копію постанови про призначення йому страхових виплат на певний період. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Під час допиту за правилами допиту свідків відповідач пояснила, що її батько [PERSON] та вона 31.07.2015 приїхали з тимчасово окупованої території до міста Лисичанська Луганської області з метою оформлення соціальних виплат. Її батько дійсно написав заяву у відділенні Фонду про призначення йому виплат лише на певний період, але так йому сказали написати працівники відділення Фонду. Її батько та вона проживали в місті Кадіївка (колишня назва Стаханов) в одній квартирі, вона доглядала за батьком. Батько сильно хворів і внаслідок цього він фізично не міг знову приїхати на підконтрольну територію для оформлення соціальних виплат. У вересні 2016 року її батькові була зроблена операція, батько був лежачий і не міг ходити. [INFO] її батько помер. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин. 2.1. З копії довідки від 31.07.2015 № 924015100 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , та перемістився з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] . Дата закінчення дії довідки 31.12.2054. 31.07.2015 [PERSON] звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області із заявою, в якій просив виплатити йому раніше призначену страхову виплату за період, в якому не проведено платежі відділенням виконавчої дирекції Фонду м. Стаханов та продовжити раніше призначену страхову виплату на період з липня по грудень 2015 року у зв`язку із професійним захворюванням. Згідно з копією постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Лисичанську №1208/52747/5101/23 від 10.08.2015 потерпілому [PERSON] , номер справи 52747, номер випадку 5101, продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730,03) в розмірі 2212,10 грн. Також, постановлено виплати провадити з 01.07.2015 по 31.12.2015 включно, провести донарахування щомісячних виплат за липень 2015 року в розмірі 2212,10 грн. 2.2. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.11.2017 Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] , про що 13.11.2017 складено відповідний актовий запис № 1859. Відповідно до копії довідки, виданої 22.04.2021 «Державною установою «Стахановська центральна багатопрофільна лікарня» Луганської народної республіки», [PERSON] , [INFO] , дійсно звертався до лікаря-уролога з серпня 2015 року. Виклик був здійснений додому, оскільки хворий не мав змоги пересуватися за станом здоров`я. Стан здоров`я погіршився у 2016 році. [INFO] хворий помер. 19.12.2017 державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьова М.П. звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із листом, в якому з метою видачі свідоцтва про право на спадщину просила надати відомості про наявність невиплачених нарахувань та регресних виплат з визначенням загальної суми на ім`я померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до копії повідомлення від 03.01.2018 №35/03-1, виданого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, потерпілому [PERSON] , що мешкав за адресою: [ADDRESS] , необхідно донарахувати щомісячні страхові виплати з 01.01.2016 по 30.05.2017 на суму 39083,68 грн. Загальна сума недоотриманих страхових виплат складає 39083,68 грн. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМХ № 842975, посвідченого 15.05.2018 державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Золотарьовою М.П., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1933 року народження, який помер [INFO] , є його донька [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , реєстрація місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: - недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 31.05.2017 у розмірі 59604,45 грн., яка належала спадкодавцю на підставі повідомлення від 27.12.2017 №12908/02-33, виданого Управлінням пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області; - недоотриманих сум страхових виплат з 01.01.2016 по 30.05.2017 у розмірі 39083,68 грн., які належали спадкодавцю на підставі повідомлення від 03.03.2018 №35/03-1, виданого Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. 2.3. Зміст спірних правовідносин зводиться до питання про те, чи увійшли ненараховані страхові виплати за період з 01.01.2016 по 30.05.2017 у розмірі 39083,68 грн. до складу спадщини після смерті [PERSON] . 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1218, 1219 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно статті 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не має право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. 3.2. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» соціальне страхування здійснюється за принципами, зокрема, цільового використання коштів соціального страхування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Згідно із ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, здійснюють інші функції, передбачені статутом Фонду. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. 3.3. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 зроблено висновок про те, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Іншою підставою визнання свідоцтва недійсним може бути, зокрема, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини. 3.4. У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року по справі № 431/6232/18-ц вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. До складу спадкового майна входить лише призначена сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Суд зазначає, що спадкодавець [PERSON] до свого переміщення на підконтрольну територію України перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Стаханові Луганської області, яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. За життя [PERSON] перемістився з тимчасово окупованої території в м. Лисичанськ Луганської області, про що отримав відповідну довідку, та звернуся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області (далі - Відділення в м. Лисичанську) щодо продовження виплати страхових платежів. Постановою Відділення в м. Лисичанську №1208/52747/5101/23 від 10.08.2015 потерпілому [PERSON] продовжено призначення та виплату щомісячної грошової суми на період з 01.07.2015 по 31.12.2015 включно. При цьому, вказаний період виплат був самостійно визначений [PERSON] у заяві від 31.07.2015. З повідомлення №35/03-1 від 03.03.2018 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області вбачається, що потерпілому [PERSON] необхідно донарахувати щомісячні страхові виплати з 01.01.2016 по 30.05.2017 на суму 39083,68 грн. Тобто, з вищевказаної постанови та повідомлення вбачається, що страхові виплати за період з 01.01.2016 по 30.05.2017 не були нараховані [PERSON] за час його життя. Суд зауважує, що [PERSON] за час свого життя у встановленому законом порядку не подав нової заяви про нарахування та виплату йому страхових виплат, а також не оскаржив дії чи бездіяльність позивача щодо їх не нарахування після 01.01.2016. Тобто, за життя [PERSON] не виявив достатньої волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались і вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті. Вищевказані виплати не увійшли до складу спадщини, право на яку має відповідач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена (нарахована) сума страхового відшкодування, а право на її призначення та виплату, згідно із статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить. [PERSON] помер [INFO] , тобто майже через півтора роки від дати припинення Фондом нарахування та виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, відповідач як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця не було спадкодавцю нараховано. Таким чином, вказівка у спірному свідоцтві про право на спадщину сум страхових виплат в розмірі 39083,68 грн. є безпідставною, а свідоцтво про право на спадщину в цій частині належить визнати недійсним. 4.2. Вищевказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, які зроблені в постанові від 14 квітня 2020 року по справі № 431/6232/18-ц. При цьому, обставини у справі № 431/6232/18-ц є аналогічними обставинам у цій справі. Висновки, які зробив Верховний Суд у справах № 431/6282/18, 642/6946/18, 418/2434/18, не підлягають застосуванню та врахуванню під час розгляду цієї справи, адже у вищевказаних справах обставини суттєво відрізняються від обставин цієї справи. Зокрема, у вищевказаних справах спадкодавці за час свого життя не переміщувалися на підконтрольну українській владі територію України, не зверталися до органів Фонду на підконтрольній території за продовженням страхових виплат і стосовно них не приймалася постанова про продовження раніше призначених виплат на певний період, який закінчився за час їхнього життя. В даному випадку наявна постанова уповноваженого органу соціального страхування про продовження виплат спадкодавцю за час його життя лише на певний період, після чого страхові виплати нараховані не були і спадкодавець не виявив жодної зацікавленості у оскарженні таких дій уповноваженого органу Фонду. За таких обставин, включення до складу спадщини не нарахованих страхових виплат означатиме включення до складу спадщини того майна, якого не існує. Застосування іншого підходу фактично означатиме уможливлення перегляду нотаріусом або судом тих правовідносин, які виникли за час життя спадкодавця і стосовно законності яких спадкодавець не висловив жодних претензій. Тяжкий стан здоров`я спадкодавця та навіть відсутність фізичної можливості у спадкодавця пересуватися не мають правового значення для визначення того, які саме права увійшли до складу спадщини. Одне лише бажання спадкодавця набути певних майнових прав за час життя не свідчить про можливість включення цих прав до складу спадкового майна після смерті спадкодавця. Відсутність доказів отримання спадкодавцем копії постанови про призначення йому страхових виплат також не має правового значення для правильного вирішення цієї справи. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спадкодавець або його представник в період з липня 2015 року по травень 2017 року намагалися отримати копію цієї постанови (в тому числі шляхом направлення електронних звернень до відповідного структурного підрозділу Фонду соціального страхування). 4.3. Суд вважає за необхідне звернути окрему увагу на те, що Фонд соціального страхування України та його робочі органи здійснюють контроль за використанням коштів, які акумулюються у фонді для здійснення страхових виплат. Тобто, в разі виявлення правочинів, зокрема свідоцтв про право на спадщину, згідно із якими за іншою особою безпідставно визнано право на частину коштів, які акумулюються у фонді, Фонд або один з його робочих органів має право на підставі ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України звернутися до суду для визнання такого правочину недійсним. Це дозволить не допустити нецільового витрачання коштів фонду та дозволить зберегти гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, тощо. 4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом слід задовольнити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., у зв`язку із чим вказана сума судового збору має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved