Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, вказуючи, що він на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.1994 року є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований він, його дочка [PERSON], його брат [PERSON] та племінниця [PERSON], відповідачі у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаній квартирі з 1998 та з 1991 року відповідно, їх речей в квартирі немає. Реєстрація відповідачів в квартирі порушує його, позивача, право користування вказаною квартирою та змушує сплачувати за відповідачів комунальні платежі. Тому позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації місця проживання. Позивач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просила задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи на підставі наявних доказів (а.с. 38). Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання двічі поспіль не з'явилися, на адресу суду повернулися конверти із рекомендованим повідомленням із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 36, 37,41, 42). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленими та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 224 ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.1994 року є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 10). Разом з позивачем у вказаній квартирі зареєстрована його дочка, та відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39). Як убачається з акту, складеного 07.11.2016 року за участю мешканців квартир [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого Головою КП ЖРЕП Індустріального району м. Дніпра, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у квартирі [NUMBER] вказаного будинку з 1998 року та з 1991 року відповідно, їх речей у квартирі немає (а.с. 40). Частиною 1 статті 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків провадиться у судовому порядку. Враховуючи, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шість місяців, доказів про поважність причин їх не проживання в спірній квартирі судом не встановлено, суд вважає, що є підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: approved