Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

20.12.2018 р. позивачка [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі від 10 листопада 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 113 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач як батько на утримання сина матеріальної допомоги не надає, не піклується про розвиток та виховання дитини, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Тому просить задовольнити її вимоги, а саме: Стягнути аліменти з батька дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону. Стягнути з відповідача судовий збір на корить держави. 27.12.2018 року ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області прийнято позовну заяву [PERSON] . до [PERSON] , до розгляду з відкриттям провадження та проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач двічі в судове засідання не з`явився. Причини не явки суду не відомі, про день та час слухання справи повідомлений належним чином про що свідчить повідомлення про отримання ним поштових відправлень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. У зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 10 листопада 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 113 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.2). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с. 9). Відповідно до ст.180, ч.3 ст. 181, ст. ч.1 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, частка заробітку (доходу) матері, батька, що стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд також враховує встановлений ст.7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2019 рік» , прожитковий мінімум у 2019 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Відповідно до ст. ст. 18,27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, відповідач, будучи батьком [PERSON] зобов`язаний брати участь в його вихованні та утриманні до досягнення ним повноліття. Відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає дитині не зважаючи на те, що він працездатний. Доказів які б свідчили про те, що відповідач має зобов`язання по утриманню інших осіб та інше суду не надано. При цьому суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та дитини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому стягнення аліментів слід рахувати з 20.12.2018 року. Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 768,40 гривень, оскільки саме у такому розмірі він був встановлений на момент подання вищевказаного позову до суду.

Outcome: approved