Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2021 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 26 травня 2021 року з відповідачем уклали договір позики, за умовами якого вона передала відповідачеві [PERSON] грошові кошти у позику в сумі 18 000,00 доларів США, з терміном повернення до 26 червня 2021 року. Факт передачі коштів позичальнику та отримання ним позики у означеній сумі підтверджується договором позики у справі в момент передачі грошей. Однак станом на час звернення [PERSON] із позовом до суду позика залишилась не повернутою. Просить стягнути борг за договором позики в розмірі 18 000 доларів США. В судовому засіданні позивача заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити із викладених у заяві підстав. Боргові зобов`язання відповідача перед нею підтверджуються борговою розпискою. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позов не подав.. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 23 липня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 16.09.2021 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду. 05 жовтня 2021 року ухвалено рішення у справі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 26 травня 2021 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] кошти в сумі 18 000 доларів США, які зобов`язався повернути 26 червня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються укладеним договором позики та підписаним сторонами 26 травня 2021 року. Проте, умов договору позики [PERSON] не виконав та у визначений договором строк позичених коштів не повернув. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. 5. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Аналізуючи правову природу спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідно до договору позики відповідач [PERSON] 26 травня 2021 року отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у борг розмірі 18 000,00 доларів США із строком повернення до 26 червня 2021 року. Договір позики підписаний відповідачем, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання позичальника, містить умови отримання позичальником у борг грошових коштів та зобов`язанням з їх повернення до 26 червня 2021 року, які відповідач не виконав, а тому вимоги про стягнення 18 000 доларів основного боргу підлягають задоволенню. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. З цих підстав слід стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 18 000 доларів США. 6. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Отже, виходячи з наведених норм закону договір позики, в якій зазначено суму переданих в борг грошей, особистий підпис позичальника є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Чинне законодавство не містить заборони на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тому із наведених підстав позов підлягає задоволенню. 7. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, від сплати якого позивач звільнена відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 4 914,0 грн. грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved