Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

21.08.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2181/74/02418 від 16.05.2007 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 63500 доларів США, строком користування кредитними коштами до 15.05.2027 року, зі сплатою 12% річних, на споживчі потреби. Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є правонаступником прав і зобовязань Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк». ПАТ «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобовязань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». З метою виконання умов кредитного договору в частині забезпечення [PERSON] виконання своїх зобовязань щодо сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, повернення кредиту, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги позичальником були укладені договір поруки № 014/2181/74/02418/2 від 30.03.2010 року з [PERSON] та договір іпотеки № 014/2181/74/02418/1 від 16.05.2007 року. З 31.03.2014 року відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 28.07.2015 року заборгованість відповідача становить 72468,34 дол. США, що еквівалентно 1674006,40 грн., з яких: заборгованість по тілу 62326,52 дол. США, що еквівалентно 1375065,01 грн., заборгованість по процентам 10141,82 дол. США, що еквівалентно 223751,65 грн., заборгованість по пені 75189,74 грн. Рішенням Комсомольського райсуду м. Херсона від 10.04.2015 року було винесено рішення, яким позов ПАТ « Фідобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Просить суд достроково стягнути з відповідача [PERSON] як поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 72468,34 дол. США, що еквівалентно 1674006,40 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн. 02.11.2015 року відповідач [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», [PERSON] про визнання частини правочину (договору поруки) недійсною, визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що за умовами п. 1.2. договору поруки [PERSON] поручилася перед ПАТ «Ерсте Банк» за зобовязаннями відповідача [PERSON], які випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору № 014/2181/74/02418 від 16.05.2007 року, додаткової угоди № 1 від 15.01.2010 року та додаткової угоди № 2 від 30.03.2010 року та інших додаткових угод. Пунктом 6.2.3 договору поруки передбачено, що « порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя». [PERSON] заперечує дійсність вказаного вище пункту договору, оскільки ця спірна частина вказаного правочину суперечить нормі пункту 4 ст. 559 ЦК України. [PERSON] визнає факт прострочення (порушення) з 31.03.2014 року [PERSON] його основного зобовязання за кредитним договором № 014/2181/74/02418 від 16.05.2007 року щодо погашення тіла кредиту, відсотків та пені. Також зазначила, що ПАТ «Фідобанк» мало б звернутися до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] як з поручителя заборгованості протягом шести місяців, починаючи з 31.03.2014 року до 31.09.2014 року, однак не звернувся у зазначений термін. У звязку з цим, слід визнати припиненим з 31.09.2014 року договір поруки № 014/2181/74/02418/2 від 30.03.2010 року. Просить суд визнати недійсним договір поруки № 014/2181/74/02418/2 від 30.03.2010 року в частині пункту «6.2.3», укладений 30.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» як кредитором [PERSON] як позичальником, та [PERSON] як поручителем; визнати припиненим з 31.03.2014 року договір поруки № 014/2181/74/02418/2 від 30.03.2010 року, укладений 30.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» як кредитором, [PERSON] як позичальником, та [PERSON] як поручителем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, як представник відповідача за зустрічним позовом у задоволені зустрічних позовних вимог просила відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] просив у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON], вона ж позивач за зустрічним позовом, в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення осіб, які брали учать у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між ВАТ» АКБ « Престиж», яке перейменовано на ВАТ «Ерсте Банк», та [PERSON] 16.05.2007 року було укладено кредитний договір № 014/2181/74/02418, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 63500 доларів США, строком користування кредитними коштами до 15.05.2027 року, зі сплатою 12% річних, а також додаткові угоди до нього від 15.01.2010,31.03.2011, за якими сторони погодили графік повернення кредитних коштів, суми кредиту та відсотків за їх користування. Також між сторонами 11.04.2011 року була укладена додаткова угода № 4 до зазначеного кредитного договору про реструктуризацію кредитної заборгованості (а.с.14-15,23,35-41). З метою забезпечення виконання зобовязань [PERSON]С за зазначеним кредитним договором 30.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 014/2181/74/02418/2, відповідно до умов якого вона як поручитель зобовязалася у повному обсязі солідарно з позичальником відповідати за виконання останнім зобовязань за кредитним договором, додатковою угодою № 1 від 15.01.2010 року та додатковою угодою № 2 від 30.03.2010 року та інших додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі зобовязань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобовязань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, повязаних з предявленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обовязків за кредитним договором (а.с.16-18). 11.04.2010 року між ПАТ «Ерсте банк» та [PERSON] була укладена додаткова угода до зазначеного договору поруки, відповідно до якої остання погодилася з умовами додаткової угоди №4 від11.04.2011 року до кредитного договору та додатком№1 до неї (графіком платежів) та підтвердила зобовязання щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором (а.с.18). Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» є правонаступником прав і зобовязань Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк». ПАТ «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобовязань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», що підтверджується статутом ПАТ «Фідобанк», випискою з договору про приєднання між ПАТ «Фідокомбанк» та ПАТ «Фідобанк», передавальним актом від 30.10.2013 року (а.с.76-78,165-166,167-172,173-175). Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10.04.2015 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/2181/74/02418 від 16.05.2007 року в розмірі 1124822,52 грн., та яка складається станом на 02.02.2015 року з заборгованості по тілу кредиту 62326,52 долара США, 6536,18 доларів США та 12896,78 грн. пені. Рішення набрало чинності 21.04.2015 року( а.с.48-50). Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.07.2015 року скасована ухвала Комсомольського районного суду м Херсона від 04.11.2011 року, якою затверджена угода між [PERSON] та [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок № 33 по вул. 2-а Західна у м. Херсоні, який є предметом іпотеки в забезпечення кредитного договору від 16.05.2007 року, та прийнято згоду [PERSON] на прийняття зобовязань по сплаті кредиту та відсотків за користування ним за кредитним договором від 16.05.2007 року (а.с.51-52). З пояснень представника позивача вбачається, що рішення суду від 10.04.2015 року про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] не виконано. З розрахунку наданого позивачем, вбачається, що станом на 28.07.2015 року заборгованість за кредитним договором, укладеним 16.05.2007 року становить 72468,34 дол. США, що еквівалентно 1674006,40 грн., з яких: заборгованість по тілу 62326,52 дол. США, що еквівалентно 1375065,01 грн., заборгованість по процентам 10141,82 дол. США, що еквівалентно 223751,65 грн., заборгованість по пені 75189,74 грн., яка нарахована за період з 16.07.2013 року по 28.07.2015 року. З листа-вимоги від 09.09.2014 року та повідомлення про його вручення вбачається, що [PERSON] проінформована про те, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником ПАК «АКБ Престиж» та ПАТ «Ерсте банк» за кредитним договором укладеним з [PERSON] та наявність кредитної заборгованості, необхідність достроково сплатити в повному обсязі зазначену у вимозі суму заборгованості не пізніше тридцяти днів з моменту отримання письмової вимог як поручителем за кредитними зобовязаннями (а.с.42-43). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Пунктом 6.5 кредитного договору від 16.05.2007 року передбачено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальником або стягнути таку заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у разі невиконання позичальником умов цього договору за умови попереднього (за тридцять днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. Згідно з п. п.1.2, 3.1.1 договору поруки від 30.03.2010 року в разі невиконання позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором\~ поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. \~ Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Так, у зазначеній справі, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором. У звязку з порушенням позичальником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 6.5 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши 09.09.2014 року повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.\~ Оскільки позивачем вимоги до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором в зазначений шестимісячний строк предявлені не були, суд вважає що відповідно до частини четвертої\~статті\~ 559 ЦК України є підстави для визнання поруки припиненою. А тому зустрічний позов в частині визнання договору поруки припиненим є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Підстав, передбачених ч.1 ст.203, ч.1.3 ст.215 ЦК України, для визнання договору поруки недійсним в частині п.6.2.3 суд не вбачає, оскільки п. 6.2.3 договору поруки, укладений 30.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] як поручителем, не суперечить вимогам частини четвертої статті 559 ЦК України, так як вона регламентує, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Враховуючи, що судом встановлено факт пропущення позивачем шестимісячного строку на предявлення вимоги до поручителя, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні первісного позову щодо стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості. Правова позиція щодо строку припинення поруки висловлена Верховним Судом України в постанові від 21.01.2015 р. № 6-190цс14, в якій зазначено, що, при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Крім того, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою у задоволенні первісного позову не підлягають відшкодуванню ПАТ «Фідобанк» судові витрати у сумі 3654,00 гривень.

Outcome: partial