Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

20 січня 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Славутицького міського суду Київської області від 17.08.2009 року, з 35 % до 50 % його доходу щомісяця, до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 23.07.2014 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 серпня 2009 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі 35 % його доходу щомісяця. У відповідача з моменту призначення аліментів на утримання неповнолітніх дітей значно покращився матеріальний стан, а стан здоров`я дітей погіршився, в зв'язку з чим необхідні значні додаткові витрати на лікування дітей. Крім того, з огляду на економічний стан в країні значно підвищилася плата за комунальні платежі, тягар за це фактично покладено на позивачку, а відповідач переказує за ці платежі за себе тільки по 200 гривень. [PERSON] не має інших осіб, які перебувають у нього на утриманні, стан його здоров'я задовільний, тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % від його доходу щомісяця. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, пославшись на підстави для збільшення розміру аліментів - покращення матеріального стану відповідача за рахунок збільшення розміру заробітної плати та погіршення стану здоров'я дітей. Відповідач у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що матеріальний стан його фактично не покращився, оскільки він працює на тій же посаді на тому ж підприємстві, збільшення розміру заробітної плати пов'язано з ростом інфляції в Україні. Збільшення заробітної плати фактично тягне за собою збільшення розміру аліментів. В нього погіршився стан здоров'я, оскільки минулого року йому було поставлено діагноз: хронічний панкреатит, але він лікування з приводу цього захворювання не проходив. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 2-43/09, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1993 року, який був розірваний згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 23 липня 2014 року, що набрало законної сили 3 серпня 2014 року (а.с. 11). Під час спільного шлюбу в них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи(а.с. 12,13). Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 17 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 28.08.2009 року, з відповідача на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей стягуються аліменти в розмірі 35 % його доходу щомісяця, починаючи з 9 липня 2009 року і до досягнення ними повноліття(а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з пояснень позивачки, стан здоров'я в неї не змінився, змінився сімейний стан, оскільки шлюб був розірваний з відповідачем після винесення рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан покращився. З оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-433/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей видно, що на час винесення рішення у даній справі позивачка [PERSON] не працювала. На час розгляду справи в суді позивачка [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді продавця-консультанта, її заробітна плата становить 1218 гривень, що підтверджено трудовим договором, укладеним між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю від 1 липня 2014 року(а.с. 18). Зазначені обставини свідчать про покращення матеріального стану позивачки. В судовому засіданні відповідач пояснив, що в нього змінився сімейний стан, оскільки після винесення рішення суду про стягнення аліментів було розірвано шлюб з позивачкою, матеріальний стан не змінився, погіршився стан здоров'я. Як вбачається з довідки про доходи № 1821, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-433/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, відповідач [PERSON] працював на посаді інженера на ДСП «ЧАЕС» і його дохід з січня по червень 2009 року становив 42895,07 гривень. Згідно довідки про доходи № 1225 від 10.12.2014 року відповідач працює на ДСП «ЧАЕС» і займає посаду інженера, його дохід з червня 2014 року по листопад 2014 року складає 64568,24 гривень (а.с. 17). Таким чином, суд вважає, що збільшення заробітної плати відповідача в 2014 році на тій же посаді і на тому ж є підприємстві в порівнянні з 2009 роком, не свідчить про покращення матеріального стану відповідача, оскільки із збільшенням заробітної плати відповідача відповідно і збільшився розмір аліментів, які стягуються з його доходу на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх дітей. Підтверджуючих медичних документів, які б свідчили про погіршення стану здоров'я, відповідач суду не надав, та пояснив, що в зв'язку з виявленим захворюванням він не приймає ліки і ніяких витрат з цього приводу не несе, а тому суд вважає, стан його здоров'я не впливає на суть спірних правовідносин. Відповідно до довідки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» від 08.05.2014 року [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-педіатра з діагнозом: ПМК І стадії, тонзілогенна кардіоатія, респіраторний алергоз із групи ЧХД (а.с. 13). Згідно довідки ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» від 08.05.2014 року [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-педіатра з діагнозом: хронічний тонзиліт, хронічний фарингіт, ДШВП, гастрит, дермоїдна киста ( стан після операції), ВСД по гіпертонічному типу(а.с. 19 - 20). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, зазначені діагнози вимагають від неї додаткових витрат на відповідні дієти для дітей, на придбання ліків. На підтвердження зазначених обставин позивачкою надано суду копії амбулаторних карт дітей та чеки про вартість придбаних для дітей ліків (а.с. 21-25, 32, 49-147). Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.185 КК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Як зазначено у ч.2 цієї статті, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, спір між сторонами щодо участі у додаткових витратах на дітей, викликаних їх хворобою, необхідно вирішувати відповідно до ст. 185 СК України. Витрати позивачки на оплату житлово-комунальних послуг за місцем її проживання не мають значення для оцінки її матеріального становища при визначенні розміру аліментів на дитину. Спір між сторонами щодо участі в оплаті спожитих житлово-комунальних послуг необхідно вирішувати відповідно до вимог Житлового кодексу України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачкою не доведено наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed