Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст заявлених вимог У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану\~ Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить встановити факт, що [PERSON] , помер [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, місце смерті [PERSON] , причиною смерті якого є набряк легень, гостра коронарна недостатність. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON] померлий [INFO] є її сином. Причина смерті - набряк легень, гостра коронарна недостатність. Заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем мешкання та смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою України. Саме з тієї ж підстави, також неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до вимог\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник звернулась до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, щодо отримання свідоцтва про смерть, яке б мало юридичну силу на території України. Однак їй було відмовлено, тому заявниця вимушена звернутися з цією заявою до суду за захистом своїх законних інтересів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.02.2020 року вказану заяву прийнято до провадження та відкрито провадження по справі. Заявник в судове засідання не з`явились, подала через канцелярію суду заяву (вхід.№5978 від 11.02.2020 року), в якій просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Одеський міський\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса) в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію заяву (вхід.№ЕП-1536 від 11.02.2020 року) про розгляд справи за його відсутності, залишає вирішення справи на розсуд суду. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 січня 1972 року. З матеріалів справи вбачається, що документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] на території, непідконтрольній державній владі України, відповідно до\~Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», є лікарське свідоцтво про смерть № 2421 від 21.08. 2017 року. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 2421 від 21.08.2017 року вбачається: що [PERSON] , дата народження: [INFO] , дата смерті: [INFO] , місце проживання померлого: м. Донецьк, Ленінський район, м. Донецьк; місце смерті: Ленінський район, м. Донецьк. Згідно довідки про причину смерті № 2421 вбачається: що померлий [PERSON] , вік померлого: 1972 року народження; дата смерті: [INFO] , причина смерті: гостра коронарна недостатність. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заявниці було\~\~ відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON] . Зі змісту відмови у проведенні державній реєстрації смерті вбачається, що документи, представлені заявником, свідчать про те, що надане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства, та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»: «Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків». Відповідно до\~постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Донецьк, Донецької області з 17 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2\~статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за внесеними змінами від 05.04.2015 року, підставою для проведення державної реєстрації смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст.\~18\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть форма №106/о), форма якого затверджена наказом МОЗУ від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Донецьк, Донецької області, помер [INFO] , у віці 45 років, в м. Донецьк, Донецької області, Україна, причиною смерті якого є гостра коронарна недостатність. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 4\~ст. 317 ЦПК України\~дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved