Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

21 липня 2017 року [PERSON] подала позовну заяву до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Шепетівської міської ради Хмельницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2017 року підсудність матеріалів вказаного позову визначено Дніпровському районному суду м. Києва.Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2009 року [PERSON] проживала разом зі [PERSON] Шлюб вони не реєстрували, оскільки він на той час перебував у зареєстрованому шлюбі, однак, з дружиною не проживав. Під час спільного проживання, [PERSON] постійно вживав спиртні напої, не працював, брав у [PERSON] грошові кошти. [INFO] року у них народилася дочка - [PERSON] Після її народження відносини між сторонами фактично не змінилися, [PERSON] не працював, вживав спритні напої, не приділяв уваги малолітній дитини, не забезпечував її усім необхідним, через що утримання дитини взяли на себе позивач та її батьки. З початку 2011 року відносини між сторонами фактично припинилися, [PERSON] викрав у [PERSON] та її батьків грошові кошти, зник з місця свого проживання, до дочки жодного разу не приїжджав, її життям не цікавиться, покладених на нього законом батьківських обов'язків не виконує. На даний час дитині виповнилося 7 років, батька вона не пам'ятає, немає до нього жодних почуттів. Крім того, 20 жовтня 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], який має бажання усиновити дитину, він займається її вихованням та матеріально її утримує. Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] в розмірі ? частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття дитини. Позивач та представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явились, подала до суду заяву, в якій зустрічний позов [PERSON] визнає в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом. про оспорення батьківства та виключення відомостей про нього, як батька малолітньої [PERSON] з актового запису № 10 про народження дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у вересні 2009 року він познайомився з [PERSON], а [INFO] року остання народила доньку - [PERSON], в актовий запис про народження дитини його було включено, як батька. Протягом двох років після народження дитини вони проживали разом, однак, постійно сварилися. Під час останньої сварки [PERSON] повідомила, що [PERSON] не є дочкою [PERSON], вказала, що була вагітна до початку їх стосунків, а його ввела в оману задля внесення відомостей в актовий запис про народження дитини. З 2011 року вони разом не проживають та не бачаться. У зв'язку з тим, що [PERSON] не є батьком малолітньої [PERSON] просив суд виключити відомості про нього, як батька [PERSON] з актового запису № 10, вчиненого 11.06.2010 року в книзі реєстрації народжень виконкому Фороської селищної ради м. Ялта Автономної Республіки Крим, Україна. Представник органу опіки та піклування Шепетівської міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, до суду представник [PERSON] подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, первісний позов підтримує в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи за первісним позовом. Суд, вислухавши пояснення відповідача за первісним позовом [PERSON] дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 9) Відповідно до свідоцтва про шлюб від 01 вересня 2012 року позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. (а.с.10) За місцем роботи позивач [PERSON] характеризується з позитивної сторони. (а.с.11) Згідно довідки с місця проживання та про склад сім'ї малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає зі своєю матір'ю - позивачем [PERSON] (а.с.12) Умови проживання задовільні відповідно до акту соціального обстеження сім'ї. (а.с.16-16 зворот.) Заочним рішенням іменем Російської Федерації від 29 лютого 2016 року з [PERSON] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 9643 рубля щомісячно, починаючи з 6 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття з наступною індексацією пропорційного зросту величини прожиткового мінімуму. (а.с. 17-17 зворот.) Відповідно до довідки з Алупкінської амбулаторії вбачається, що малолітня [PERSON] перебуває під наглядом лікарняного закладу з 13 липня 2010 року. (а.с. 18) Байдуже ставлення відповідача за первісним позовом [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] підтверджується довідкою заступника директора Фороського УВК по дошкільному вихованню з якої вбачається, що приводить та забирає її з садку батько [PERSON], (а.с.19) а також довідкою директора МБЗЗ «Фороська СШ» в якій вказується, що відповідача за первісним позовом [PERSON] ні разу не з'явився в дошкільному відділенні та не приймав ніякої участі в вихованні дочки. (а.с. 22) У відповідності до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька; 2) за рішенням суду. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв'язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як роз'яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Судом встановлено та підтверджується наявними справі доказами, малолітня дитина народилась під час проживання [PERSON] та [PERSON], як подружжя без реєстрації шлюбу, відповідач визнав своє батьківство. Після припинення сімейних стосунків, а саме з 2011 року сторони припинили спільне проживання разом, що ними не заперечувалося. З 20 жовтня 2012 року [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (зміна прізвища після державної реєстрації шлюбу «[PERSON]») (а.с.10), малолітня дитина [PERSON] залишилась проживати разом з матір'ю, перебуває на повному її утриманні, батько дитини самоусунувся від виховання дитини, не дбає про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, до подання позову до суду спору між батьками щодо місця проживання дитини та визначення порядку спілкування та виховання дитини не виникало, з такими вимогами до суду батько дитини не звертався, що не заперечується сторонами спору. Однак, батько дитини звернувся до суду з зустрічним позовом про оспорювання батьківства. Як роз'яснено в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 та 2). Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] визнала позов в повному обсязі. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини передбачено ст. 136 СК України. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Таким чином до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] року мають бути внесені зміни, а саме відомості про батька. Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, обставини, на які посилаються позивач сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову. Крім того, з відповідача на користь держави на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved