overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 гривень та на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, оскільки дитина є інвалідом і вона доглядає за нею. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, лише в частині стягнення аліментів на утримання дочки. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 грудня 2005 року, [INFO] у них народилася дочка [PERSON], яка є інвалідом дитинства та батьком якої є відповідач. Дочка проживає з позивачкою. Ці обставини визнаються учасниками процесу та підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, копією посвідчення серії [NUMBER], випискою з історії хвороби Міжнародгої клініки відновного лікування, епікризу центру медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-меліфіка», випискою з історії розвитку та хвороби. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дочки та її утримання, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 500 гривень щомісячно на утримання дочки та 150 гривень щомісячно на її утримання у зв'язку з проживання із дитиною-інвалідом. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має, а також те, що позивачка отримує допомогу від держави в розмірі 515,70 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, заінтересовані особи - [PERSON], [PERSON] Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що вона народилася [INFO] На даний час їй виповнилося повних 16 років. Протягом двох років вона зустрічається із [PERSON], 1994 р.н. Вони мають намір одружитися, заявник, яка ще не досягла шлюбного віку, завагітніла. На 02 липня 2014 року строк вагітності був 7 місяців. [PERSON] бажає народити дитину у шлюбі та не бажає переривати вагітність. У судовому засіданні заявник просила надати їй право на шлюб із [PERSON] Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] вимоги підтримали. Вислухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла 14 років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] досягла 14 років, бажає народити дитину та зареєструвати шлюб із батьком дитини. [PERSON] також просив надати дозвіл на шлюб. Ці обставини підтверджені поясненнями заявника, її законного представника, зацікавленої особи - матері [PERSON] та письмовим доказами: медичним висновком № 215 від 19.06.2014 р. щодо вагітності [PERSON] (а.с.4). Суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] та надати їй право на шлюб із [PERSON], оскільки це відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №19, посилаючись на несумісність характерів, різні погляди на життя. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], який за згодою сторін буде проживати разом із [PERSON] Шлюбні відносини між стронами припинені з серпня 2013 року. Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.04.2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 19. /а.с.7/ Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого 18.06.2010 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. /а.с.8/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. За взаємною згодою батьків, син залишається проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

19 червня 2014 року Дергачівським районним судом Харківської області було ухвалено заочне рішення, згідно якого позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» суму заборгованості в розмірі 212853,91 грн. Стягнуто з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судові витрати в розмірі 2128,53 грн. В Дергачівський районний суд Харківської області 07 серпня 2014 року звернувся [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, просить його скасувати, посилаючись на те, що він не отримував повісток і не розписувався в них, так як не зареєстрований і фактично не проживає за адресою, на яку було надіслано копію позовної заяви. Про прийняте заочне рішення він дізналася випадково лише 31 липня 2014 року. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд слухати заяву про перегляд заочного рішення у його відсутність, на задоволенні заяви наполягає. Представник ПАТ «КБ Надра» в судове засідання не з'явився, причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. [PERSON] в своїй заяві не вказав суду на докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті і суд вважає, що його неявка не є підставою для скасування заочного рішення. Будь-яких підстав, які мають істотне значення для вирішення справи по суті [PERSON] в своїй заяві не вказав, тому необхідності скасовувати заочне рішення не має.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

19 червня 2014 року до Новоазовського районного суду звернувся з заявою [PERSON] Просив винести додаткове рішення по цивільній справі за його позовом до Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Новоазовського районного суду від 29 травня 2014 року його позовні вимоги задоволені. Визнано за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на квартиру [ADDRESS]. Рішення суду набрало чинності. Ознайомившись з ним, [PERSON] з'ясував, що в резолютивній частині рішення не визнано право власності на господарські споруди, які належать до квартири відповідно до технічного паспорту та генерального плану. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про явку до суду, не явилися, у зв'язку з чим суд розглядає справу без участі осіб, які беруть участь у справі, за правилами ч.3 ст.220 ЦПК України. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] та генерального плану до зазначеної квартири належать також господарські споруди. В резолютивній частині рішення суду визнано право власності на квартиру [ADDRESS], проте не зазначені господарські споруди, які належать до зазначеної квартири, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

19 червня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про винесення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що при винесенні рішення судом не було вирішено питання щодо місця проживання сина [PERSON] [INFO]. Просила суд винести додаткове рішення, в якому зазначити, що син [PERSON] [INFO] залишається проживати з матір'ю [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду заяви був повідомлений, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.04.2014 року позові вимоги [PERSON] були задоволені. При винесенні рішення по справі судом не було вирішено питання щодо місця проживання сина сторін [PERSON] [INFO]. Відповідно до п. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи те, що питання щодо проживання малолітнього [PERSON] [INFO] було предметом розгляду при винесенні рішення 17.04.2014 року, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

19 червня 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO], являється рідною сестрою його нині померлого батька [PERSON] та відповідно його рідною тіткою. Встановлення вказаного факту необхідно для оформлення спадщини після смерті тітки [PERSON] Будучи допитаним у судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, виходячи з обставин, викладених у заяві. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. При вирішенні заяви [PERSON] покладалася виключно на розсуд суду. Вислухавши пояснення заявника, свідків, перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], виходячи з наступного. Так, згідно з вимогами глави 6 розділу IV ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення. В ході розгляду справи встановлено, що [INFO] в с. Хвощове Шишацького району Полтавської області помер [PERSON], про що 20 квітня 2006 року Шишацькою селищною радою Шишацького району Полтавської області в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за № 35 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] / а. с. 8 /. Нині померлий [PERSON] являється батьком заявника по справі [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 1966 року, виданим Шишацькою сільською радою Диканського району Полтавської області / а. с. 6 /. В той же час, [INFO] в с. Хвощове Шишацького району Полтавської області померла [PERSON], про що 03 грудня 2013 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шишацького районного управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис за № 21 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] / а. с. 5 /. Відповідно до інформації, наданої реєстраційною службою відділу реєстрації актів цивільного стану Шишацького районного управління юстиції, актовий запис про народження [PERSON] не виявлено. Первинні актові записи про народження до 1945 року по Шишацькому району збереглися частково. Перевірку також проведено по поновлених актових записах про народження за період з 1945 року по теперішній час / а. с. 10 /. Як пояснили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], нині померлі [PERSON] та [PERSON], які до дня смерті проживали в с. Хвощове Шишацького району Полтавської області, являлися рідним братом та сестрою, а від так [PERSON], який є сином нині померлого [PERSON], - рідним племінником нині померлої [PERSON] При цьому, запевнили суд, що заявник являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що померлі [PERSON] та [PERSON] є рідним братом та сестрою, а від так заявник [PERSON] являється племінником [PERSON]. Вказаний факт встановлюється для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.06.2014р. о 12 год. 43 хв. [PERSON]. була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON]. письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2014р. о 12год. 43 хв. гр. [PERSON]. була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора озирається по сторонах. Напружена, тривожна, місця не тримається. Стверджує, що хочуть отруїти. [PERSON]. було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON]. до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO]р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.06.2014р. о 09 год. 00хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2014р. о 09год. 00 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] Синельниківської ЦРЛ. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий відповідає на прості запитання, більше в плані заданого. Порушена концентрація уваги. Мислення в'язке, торпедне. Настрій знижений. Пам'ять знижена переважно на поточні події. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний розлад особистості. Судомний синдром. Стан після серії судомних нападів. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

19 червня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 18.06.2014р. о 17 год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 18.06.2014р. о 17год. 35 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора скаржиться на головний біль, слабкість. Когнітивні процеси знижені.. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - судинна деменція з психотичною симптоматикою. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved