Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

20.01.2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку та встановлення порядку землекористування, оскільки у резолютивній частині рішення не вирішено питання про розподіл судових витрат. Згідно заяви [PERSON], діючого в інтересах [PERSON], останній просив ухвалити додаткове рішення та стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] судові витрати, а саме: 4404,00грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи та судовий збір в розмірі 487,20грн. В судове засідання представник позивача та позивач не зявились, надавши суду заяву про розгляд клопотання у їх відсутності, представник позивача просить винести додаткове рішення та задовольнити його заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, та заперечила щодо стягнень судових витрат через, те що під час винесення рішення не було надано доказів, а лише під час розгляду апеляційної скарги, представник позивача надав квитанцію про судові витрати. Відповідно до ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Але не вирішено питання про розподіл судових витрат (оплата експертизи, судового збору). Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення, яким заяву [PERSON], діючого в інтересах [PERSON] задовольнити частково. Матеріали справи містять квитанцію про сплату [PERSON] судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)грн. копійок (а.с.1). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому в цій частині заява підлягає задоволенню. Пунктом 41 Постанови Пленуму Верховного Суду України «про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року розяснено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено. Також матеріали справи містять квитанцію про сплату за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4404,00грн, яка була надана після розгляду справи по суті. (а.с.134). Під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4404,00грн., а тому в цій частині заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial