Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

21.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницького міського центру зайнятості про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві зазначено, що постановою 7АА суду від 05.11.2016 у справі №120/1513/19-а визнано дії директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної О.М. відносно неналежного розгляду скарги від 18.03.2019 без участі [PERSON] протиправними. Обставини протиправності дій посадової особи щодо нього позивач вважає встановленими постановою Cьомого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року по справі №120/1513/19-а, а обов`язок щодо доведення відсутності вини відповідача на думку позивача покладається на відповідача. Позивач вважає, що дії посадової особи Вінницького міського центру зайнятості знаходяться у причинному зв`язку із спричиненням моральної шкоди, що полягає у марнуванні його дорогоцінного часу, з якого складається його життя, часу, який він змушений був витрачати на оскарження незаконних дій директора ВМЦЗ, щоб зобов`язати її діяти виключно в рамках Закону. У моральних стражданнях, які зазнав позивач під впливом цих неправомірних дій, він змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Завдана моральна шкода викликала у нього постійне відчуття психоемоційної напруги, відчуття незахищеності, втраченої надій на справедливість. Неправомірні дії відповідача призвели до того, що позивач був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, тому позивач просить стягнути з відповідача 50000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-5). 26.11.2019 у даній справі відкрито провадження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що вимоги позивача відповідач не визнає, оскільки єдиним мотивом для задоволення 25.11.2019 Сьомим апеляційним адміністративним судом адміністративного позову [PERSON] по справі №120/1513/19-а було незабезпечення його особистої участі при розгляді скарги. Представник відповідача звертає увагу на те, що аналогічна скарга [PERSON] вже розглядалась посадовою особою Центру зайнятості за його особистої участі, а при повторному зверненні з аналогічною скаргою йому надіслали листа із відповіддю. Крім того, позивач є учасником численних судових процесів з питань оскарження дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, тому спори з державними органами шляхом надіслання скарг та звернення до суду є повсякденною практикою в житті позивача і не може викликати тих негативних наслідків, про які зазначено у позові. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання моральної шкоди, понесених моральних страждань, не доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача (а.с. 25-27). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовільнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Вінницького міського центру зайнятості - Качурішин О.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 по справі №120/1513/19-а апеляційну скаргу [PERSON] задоволено повністю. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом [PERSON] до директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної ОМ. про визнання дій протиправними скасовано. Визнано дії директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної О.М. стосовно неналежного розгляду скарги від 18.03.2019 року без участі [PERSON] протиправними. Як вбачається з зазначеної вище постанови, 18.03.2019 року [PERSON] на ім`я директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної О.М. подав скаргу, в якій вказав, що працівник Вінницького МЦЗ [PERSON] відмовила йому у наданні інформації про робочий телефон завідуючого сектору рекрутингу обласного центру зайнятості. Також, начальник відділу взаємодії з працедавцями [PERSON] відмовила [PERSON] в наданні такої ж інформації та в грубій формі спілкувалась з ним. На підставі чого позивач просив притягти вказаних осіб до відповідальності, ознайомити його з матеріалами перевірки скарги та просив розгляд вказаної скарги проводити за його участю. Листом №01-22/1092-19 від 01.04.2019 року за підписом директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної О.М. [PERSON] було повідомлено, що розглянувши його скаргу встановлено, що працівники Вінницького міського центру зайнятості діяли відповідно до вимог чинного законодавства та своїх посадових інструкцій, тому підстав для притягнення їх до відповідальності немає. Отже, спір виник з приводу правомірності дій по розгляду скарги позивача [PERSON] відповідачем Вінницьким міським центром зайнятості з огляду на положення Закону України «Про звернення громадян», а саме: розгляд скарги без повідомлення [PERSON] та у його відсутність. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому ч. 2 зазначеної статті визначено, що моральна шкода може полягати і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до положень ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», містяться роз`яснення, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. До правовідносин щодо завдання моральної шкоди, яка полягала в перенесених душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття підлягають застосуванню положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1174 ЦК України. Отже, для відшкодування на користь позивача моральної шкоди, слід встановити наявність моральної шкоди, спричиненої позивачеві, та в чому вона полягає, протиправність дій посадової особи органу державної влади та її вини у заподіянні шкоди а також наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між обставинами, викладеними у його позовній заяві (розгляду скарги у його відсутність) та спричиненою моральною шкодою. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що відсутній причинний зв`язок між моральною шкодою, про наявність якої стверджує позивач, та протиправними діями директора Вінницького міського центру зайнятості Лутохіної О.М. щодо розгляду скарги [PERSON] у його відсутність. Отже, суд вважає недоведеним наявність факту страждань позивача [PERSON] через неповідомлення його про розгляд скарги, заподіяння йому у зв`язку з цим моральної шкоди, а тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки у задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed