Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст вимог заявника. Стислий виклад позиції заявника та думки заінтересованих осіб. 03.09.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за період з 17.04.2018 по березень 2020 року в розмірі 44487,07 грн., по виконавчому провадженню ВП №61692363 від 03.04.2020 на користь [PERSON] та призупинити стягнення заборгованості по аліментах від 03.04.2020 до вирішення спору по суті. Свій позов позивач мотивує тим, що згідно з судовим наказом № 2-н/2323/179/2012, виданим Шполянським районним судом 12.04.2013, позивача зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18.09.2012 і до повноліття дитини. 15 жовтня 2012 року подружжя розірвало укладений між ними шлюб. Однак, після розірвання шлюбу за спливом декількох місяців сторони помирилися і проживали разом, позивач приймав участь у спілкуванні і вихованні дочки, а також у матеріальному утриманні сім`ї. Відповідачка не працювала. Позивач зазначає, що не ухилявся від виконання свого обов`язку по утриманню дитини, офіційно працював, заробітну плату використовував в інтересах сім`ї. Позивач вважає, що підстав для стягнення аліментів за минулий час немає, тому і звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання з`явилася, проти позовних вимог заперечувала, зазначила що немає поважних причин звільнити позивача від сплати аліментів, у позові просила відмовити. Повідомила, що зверталася до виконавчої служби для виконання судового наказу зі стягнення з відповідача аліментів. В 2018 році, за її заявою, даний виконавчий документ було повернуто без виконання. В березні 2020 року вони з відповідачем перестали проживати спільно, а тому в квітні 2020 року звернулася повторно до виконавчої служби з виконавчим документом щодо стягнення аліментів. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 16.09.2020 відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. 2. Мотивувальна частина: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно з судовим наказом, виданим Шполянським районним судом Черкаської області від 12.04.2013, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18.09.2012 і до повноліття дитини, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2020 ВП №61692363 (а.с.12-13). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах №10855 від 25.08.2020 стягнення розпочато з 17.04.2018. Станом на 01.08.2020 заборгованість становить 44487,07 грн. (а.с.11). Згідно довідки №440 від 20.08.2020 виданою Журавською сільською радою Шполянського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] проживали разом з [PERSON] по [ADDRESS] з грудня 2010 по 29 березня 2020 року (а.с.10). Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 15.10.2012 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 вересня 2010 року у виконкомі Журавської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 7 (а.с.8). Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2013 №4920073 власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.9). Згідно довідки Олександрівської районної ради Кіровоградської області від 10.10.2020 за №35 [PERSON] навчається у 4 класі Вищеверещаківської філії КЗ «Красносільське НВО» з 01.04.2020 (а.с.32). За даними довідки Вищеверещаківської сільської ради від 12.10.2020 за №290 [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації з 29 березня 2020 року за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживає дочка, [PERSON] , [INFO] , та знаходиться на повному утриманні матері (а.с.31). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № № 592/2683/17. Позивач не надав суду доказів, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення. Посилання позивача на те, що сторони проживали разом, мали спільний бюджет та вели спільне господарство і за спільні кошти утримували дитину, не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментами, оскільки позивач знав про судовий наказ, яким його зобов`язано сплачувати аліменти на дитину. Тобто, позивач був обізнаний про обов`язок сплачувати аліменти, але аліменти не сплачував належним чином. Всі обставини, зазначені позивачем як підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам не є обставинами, що мають істотне значення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам в порядку ч. 2 ст. 197 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів за рішення суду може бути звільнений від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе що вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд не вважає в даному конкретному випадку вказані обставини позивачем - істотними. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з відсутністю визначених ч.2 ст.197 СК України підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Судові витрати залишити на рахунку позивача. На підставі ст. ст. 197, 180 СК України,

Outcome: dismissed