Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

20.09.2016 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою, в якій просить суд: визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у житловому будинку [ADDRESS] Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 04.05.2005 року за позивачем на праві власності був зареєстрований отриманий ним у спадок будинок, в якому у 1985 році були зареєстровані [PERSON] та [PERSON], але в будинку не проживають. Позивач стверджує, у 2016 році звернувся до відповідачів з проханням знятися з реєстрації, на що відповідачі відповіли ультиматумом, що знімуться з реєстрації за відповідну суму. У судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, у разі неявки відповідачів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.28). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлялися за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явилися, заперечень по суті позовних вимог та заяви про розгляд справи у їх відсутність не подали. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши письмові матеріали даної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6123972 від 04.01.2005 року (а.с.9). Цей будинок згідно записом в погосподарській книзі виконавчого комітету Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області належав [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] та довідкою виконавчого комітету Любарецької сільської ради №490 від 19.03.2003 року (а.с.12,13) Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04 серпня 2016 року, складеного депутатом сільської ради в присутності двох свідків та затверджений т.в.о сільського голови секретарем сільської ради (а.с.10), громадянин [PERSON], [INFO], та її син [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS], які знаходяться на реєстрації за цією адресою, ніколи не проживали і проживають в даний час. Аналогічна інформація міститься в довідці №571 від 08.08.2016 року, виданої виконавчим комітетом Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, с уд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 та 2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом ч.1 та 2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 04 листопада 2014 року по справі №6-158цс14, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі, з якими позивач не перебуває ні в сімейних ні в договірних правовідносинах, втратили право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] з моменту припинення права власності на нього у колишнього власника житла [PERSON]. У зв'язку з цим, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved