Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

1.Позиція позивача та обставини на підтвердження позову: Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю , а саме автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску та визнання права власності на 1/2 частину даного майна . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та в обґрунтування зазначила, що проживала однією сім'єю з [PERSON] з січня 2002 року по день його смерті. 09.07.2013 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер В А 63-47 АМ, 2008 року випуску. Померлий заповіт не залишив. Оскільки померлий перебував в іншому шлюбі просить встановити факт її проживання однією сім»єю з 01.10.07року по 29.05.2013р. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], є: [PERSON] - як дружина померлого, [PERSON] - син померлого та [PERSON] - дочка померлого. Стверджує, що своєчасно, в передбачений ст. 1270 ЦК України строк прийняли спадщину, шляхом подачі заяв про прийняття спадщини . Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.05.2013 року по день смерті [PERSON] З січня 2002 року по день смерті [PERSON] постійно проживали однією сім'єю з [PERSON] в будинку № 34 по вул. Осипенко в м. Кіровограді, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проявляли подружні відносини перед третіми особами, були пов'язані спільним побутом. Крім того, постійно проявляли турботу один про одного та підтримували морально один одного в скрутні часи та спільно виховували її сина від першого шлюбу. Під час спільного проживання з [PERSON] за спільні кошти придбали різні речі побутового призначення та в 2008 році автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер В А 63-47 АМ, 2008 року випуску. Правоустановлючі документи на спільно придбане майно були оформленні на ім'я чоловіка - [PERSON], тому вважає, що як особа , що проживала в цивільному шлюбі має право на 1/2 частину вказаного майна, тому просить задовольнити позов повністю. Норми права на які посилається позивач та її адвокат: ст.ст. 60,63,69,70,74 СК України, ч. 2,3 ст. 325 , ч. 3 ст.368, ч. 2 ст.372 , 1261,1270ЦК України. Докази на які посилається позивач: - покази свідків; - медичні довідки; - копія свідоцтва про одруження; - фотознімки; - копія свідоцтва про смерть; - довідка з місця проживання; - копії вироку, апеляційної скарги , позову; - копія довідки про пенсію спадкодавця; - копії свідоцтва про поховання; договору замовлення ритуальних послуг, - довідки про перебування на обліку в ОТД. 2. Позиція відповідача щодо позову: В судовому засіданні відповідачі позовні вимоги не визнали та просять відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки з жовтня 1977 року по травень 2007 року їх батьки: [PERSON] та [PERSON] перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, після розірвання шлюбу підтримували дружні стосунки . Ще при житті, за станом здоров'я органами МСЕК [PERSON] був визнаний інвалідом. В житті батька існували жінки, появу в його житті позивача не повязують як появу його цивільної дружини. Вважають її позов безпідставним , тому просять відмовити в задоволенні позову повністю. При цьому посилаються на покази свідків, стверджують про надання допомоги батьку саме ними та їх матірю, зазначають про залишення позивачем батька в небезпеці , що стало причиною його смерті. Норми права на які посилаються відповідачі та представник відповідача : ст. 1, ч.4 ст. 3, ч.1,4,8,9,10 ст. 7, ст..14,15, ч. 1 та п.3,4 ч.2 ст. 18, ч.1, 2 ст. 21, ст. 35, ч.1 ст.38, ч. 1,2 ст. ст.4, 43, главу 6,7,8 , а саме ст.ст.57,59,ч.2 , ч.1 ст. 60, ст. 65, ч.2 ст.70, ст.ст.75, 76, 77,82,90,104 СК України. Докази на які посилаються відповідачі: -покази свідків; -свідоцтво про розірвання шлюбу; -свідоцтва про народження; -копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; -копії скарг до поліції; -копії відповідей прокуратури; -копії матеріалів досудового розслідування; -фотознімки; -письмові покази свідків; -копію медико експертної справи; -копією епікризу. 3. Судом встановлено наступні факти : 29.05.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 6). 09.07.2013 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7). Після його смерті відкрилась спадщина на автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер В А 63-47 АМ, 2008 року випуску. Померлий заповіт не залишив. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. а.с. 63,66). 4.Норми права , що регулюють дані правовідносини: Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] є: [PERSON] - дружина померлого, [PERSON] - син померлого, та [PERSON] - дочка померлого. Всі спадкоємці в передбачений ст. 1270 ЦК України строк прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу. Відповідно до вимог ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'ю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час і спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіки, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюється положення глави 8 цього Кодексу, що передбачає право спільної сумісної власності подружжя. Згідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік, мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної і сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до розяснення п. 23 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11 березня 2015 року № 6-211цс14, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до роз»яснення вимог п. 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про і спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язків інших осіб та за наявності інших спадкоємців і спору між ними. 5.Обставини встановлені судом: Позивач ставить питання про спільне проживання її однією сімєю зі спадкодавцем з часу припинення попереднього шлюбу померлого [PERSON] та відповідно до дня укладення шлюбу між ними. Діти спадкодавця відповідачі по справі заперечують даний факт. У звязку з зазначеним між сторонами виник спір, щодо спадкового майна. Відповідно до наданих суду доказів, встановлено, що дійсно померлий [PERSON] розірвав шлюб 05.09.2007року з [PERSON] ( а.с. 69 т.1) та уклав 29.05.2013р. шлюб з [PERSON] ( а.с. 6 т.1). 21.11.2008року [PERSON] придбав спірний автомобіль, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 73). В 07.05.2007 року у [PERSON] встановлено наявність захворювання туберкульозу правої легені , зазначено про супутні захворювання : консолідований перелом обох кісток с/з правої гомілки . Стан після демонтажу апарату Ілізарова з ускладненнями у вигляді пневмофіброзу. Емфізема легень . Станом на 27.10.2009 року отримав направлення на МСЕК як інвалід 2-групи, зазначене підтверджується матеріалами копії медико - експертної справи , витребуваної у Кіровоградського обласного бюро МСЕ ( а.с. а.с. 234-276 т.1). З 26.06.2013р. по 09.07.2013р. [PERSON] знаходився на лікуванні в відділенні реанімації в опіковому відділенні обласної лікарні, що підтверджується копією епікризу ( а.с. 104 т.1). Оскільки позивач не ставить питання про встановлення факту її проживання з [PERSON] з 2002 року , суд не бере як доказ у справі довідку квартального комітету , що вона з 2002 року проживала з померлим до дня смерті, оскільки дана інформація з пояснень голови квартального комітету надана зі слів особи , що просить видати дану довідку ( а.с. 114 т.2). Факт спільного проживання на час смерті відповідачами не заперечується. При цьому , на підтвердження факту спільного проживання, суд бере як основні докази: - довідку надану позивачем , що позивач, проживаюча [INFO] стояла на обліку в обласному туберкульозному диспансері у зв»язку з контактом з чоловіком [PERSON] 1952р.н. з приводу активної форми туберкульозу легень. Стояла на обліку з 10.04.07року по 26.09.2012 року та проходила профілактичний курс лікування ( а.с. 221 т.1); - довідку , видану , що [PERSON] 01.06.2000р.н. ( син позивача) , проживаючий [INFO] стояв на обліку в обласному туберкульозному диспансері у звязку з контактом з батьком [PERSON] 1952р.н. з приводу активної форми туберкульозу легень з 10.04.07року по 11.11.2011року. Отримав профілактичний курс лікування ( а.с. 222 т.1); - довідку директора школи, якою підтверджується, що [PERSON] 01.06.2000р.н. навчався в школі з першого по девятий клас до 2016 року, зі слів батьків проживав за адресою [INFO] ( а.с. 223 т.1); - подяку з санаторія «Маяк» за 2010рік , на підтвердження , що [PERSON] сприймали саме як батька даної дитини у звязку з чим було висловлено подяку [PERSON] та [PERSON] за гідне виховання дитини [PERSON] ( а.с. 32 т.2). Факт проживання до реєстрації шлюбу підтверджується і великою кількістю спільних фотознімків позивача з [PERSON] в т.ч. і її сином як по вказаній адресі [ADDRESS] так і у різних місцях під час відпочинку ( На деяких фотознімках присутній і його син відповідач у справі [PERSON]О.) ( а.с. а.с. 5-16т.2 , а.с. 95-104 т.2). Вбачається , що діти покійного [PERSON] відповідачі у даній справі не сприймали і не сприймають позивача у справі як дружину свого батька ні під час спільного проживання без реєстрації шлюбу , ні після реєстрації шлюбу, зазначивши про те , що фактично не знали про існування позивача в житті їх батька. Про це свідчить також встановлення дітьми памятника із вказівкою , що він встановлений від [PERSON] ( бувшої дружини), дітей та внуків ( а.а.134-136). При цьому, відповідач у справі стверджував , що батько купив спірний автомобіль за власні кошти в т.ч. від продажу раніше наявних у батька автомобілів ( в т.ч. і камазу), про що стверджували в судовому засіданні і свідки . Але , відповідно до наданої довідки про розмір пенсії станом на 2011рік [PERSON] отримував пенсію по інвалідності як інвалід 3 групи в розмірі 1770-1844грн. , що підтверджується довідкою ( а.с. 26 т.2), як сезонний працівник мав в вересні 2011року дохід 1240грн. ( а.с. 27 т.2). Враховуючи , що автомобіль був придбаний 21.11.2008року на підтвердження факту спільного проживання і придбання майна , визначення його як спільного майна подружжя є позов , поданий [PERSON] , проживаючої саме за адресою [ADDRESS] в матеріали кримінальної справи від 11.07.2007року ( а.с. 30 т.2) з зазначенням про викрадення майна за вказаною адресою і нанесенням збитку , копією апеляції на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2007 року з зазначенням таємного проникнення в квартиру [PERSON] за вказаною адресою з викраденням майна на суму 5480грн. ( а.с. 29 т.2), вироком від 05.10.2007 року з зазначенням , щодо проникнення до квартири за даною адресою та спричиненням матеріальної шкоди [PERSON] ( а.с. 28 т.2). Копією позовної заяви [PERSON] до ДАІ в м. Кіровограді , сам [PERSON] зазначив, що 28.08.2009 року їхав по вул. Героїв Сталінграда з жінкою [PERSON] на овочевий ринок ( а.с. 33 т.2). Заперечень з приводу написання цієї заяви не [PERSON] від відповідачів не надходило. В суді на підтвердження позиції позивача , щодо отримання частини коштів [PERSON] і використаних на купівлі автомобіля надано вирок суду від 22.04. 2008 року з встановленим фактом , що 06.11.2007 року було скоєно наїзд автомобіля на пішохода [PERSON] , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження у звязку з чим з особи на користь [PERSON] було стягнуто 4184, 94грн.відшкодування матеріальної шкоди та 25000грн. моральної шкоди ( а.с. 44-45 т. 2). Спростовується зазначення відповідачів , що їх батько придбав автомобіль за рахунок коштів, отриманих від продажу намазу , оскільки 10.12.2008року ( спільний автомобіль придбано раніше) вирішувалось питання відновлення даного камазу , виводилась його балансова вартість. Показами свідків , допитаних за клопотанням позивача , підтверджено дослідженими судом іншими доказами ,оцінка яким надана судом. Покази свідків , допитаних за клопотанням відповідачів не знайшли свого підтвердження в суді і не спростували встановлені судом обставини щодо предмета спору та обставин , що підлягали встановленню під час розгляду даної справи. 6. Висновки суду , щодо встановлених обставин: Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Враховуючи , що обовязок доказування покладено на сторони . Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, а саме встановити юридичний факт про те, що [PERSON], постійно проживала з [PERSON], померлим 09.07.2013 року однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01.10.2007 року по 29.05.2013 року. Визнати [PERSON] та [PERSON] спільним сумісним майном як чоловіка та жінки, які проживали однією сім'єю, але не перебували у шлюбі між собою: автомобіль марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер [NUMBER], 21.11.2008 року випуску. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку: автомобіля марки «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер [NUMBER], 21.11.2008 року випуску. Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача 1095,53 грн. сплаченого судового збору по 547,76 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved