Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

20 лютого 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначав, що 11 вересня 1997 року між його батьком [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого батько придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, смт.Воскресенське, вул. Соснова, 7. Того ж року право власності на вказаний будинок було зареєстровано за його батьком в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. 11 червня 2016 року [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на вказаний житловий будинок, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено через невиконання вимог закону щодо нотаріального посвідчення вказаного договору. Посилаючись на те, що між його батьком та відповідачем були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, просив визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але звернувся до суду із заявою, в якій просив позовні вимоги задовольнити та справу розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Третя особа представник Південної товарної біржі в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 11 вересня 1997 року, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований в смт. Воскресенське по вул.Сосновій, 7. Вказане домоволодіння належало попередньому власнику на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 26 травня 1989 року. Згідно п. 5 Договору, кошти продавцю за вказане домоволодіння передані до посвідчення цієї угоди. Договір в подальшому нотаріально не посвідчувався . На підставі вказаного договору, право власності на спірний будинок було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за [PERSON]. Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановою нотаріуса про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті 11 червня 2016 року батька [PERSON], через порушення вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу - правовстановлюючого документу на спадкове майно. Так, статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили всі суттєві його умови, в тому числі й ціну, право власності на вказаний будинок зареєстровано за [PERSON], проте його укладення в нотаріальній формі на даний час неможливе у зв'язку зі смертю останнього, тому суд вбачає достатньо підстав для визнання вказаного договору дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved