Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

20.05.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із вищезазначеним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в якому просять визнати за кожним позивачем в рівних долях право на Ѕ частку у праві постійного користування земельною ділянку площею 3,4 га надану для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Солоницької сільської ради Козельщанського району Полтавської області, що належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ПЛ № 000332, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 86 від 20.04.1994 року. На обґрунтування позову позивачами зазначено, що спадкодавець за життя заповіт не складала. Після смерті останньої вони звернулися до державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку, як спадкоємці за законом, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлої. Згідно ухвали суду від 20.05.2020 року вбачається, що по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, справа призначена до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 19.06.2020 року о 09 год. 00 хв. Згідно ухвали суду від 19.06.2020 року вбачається, що дана справа призначена до судового розгляду по суті 27.07.2020 року о 09 год 00 хв у відкритому судовому засіданні. 03.07.2020 року відповідач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області направив до суду відзив на позовну заяву в якому прохав поновити строк подання відзиву та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Також, відповідач прохав застосувати до позовної вимоги позивачів строк позовної давності, оскільки останні пропустили трьохрічний строк звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, доказів які б свідчили про вживані причини пропуску строків звернення до суду позивачі не надали. 09.07.2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] направили до суду відповідь на відзив на позовну заяву з якої вбачається, що наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву твердження є безпідставними, непідтвердженими належними доказами та такими, що не спростовують законні і обґрунтовані їхні позовні вимоги. Також, позивачі вважають, що строк позовної давності ними не пропущений. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але направили заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання, суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує. Згідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] після смерті останньої залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,4 га, що розташована на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказана земельна ділянка розташована за межами населених пунктів та на даний час перебуває у тимчасовому користуванні в [PERSON] . Спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] заповіт не складала, спадкоємці, які виявили бажання успадкувати майно, окрім позивачів невиявлені. Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ПЛ № 000332, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 86 від 20.04.1994 року вбачається, що [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 3,4 га, для ведення селянського (фермерського ) господарства, що розташована на території Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2017 року вбачається, що позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні документи, які засвідчують право власності померлої [PERSON] на земельну ділянку. Ст. 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у ст. 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з постійного користування земельною ділянкою. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року по справі № 368/54/17, провадження № 14-487цс19. Крім цього, суд вважає, що твердження відповідача щодо застосування до позовної вимоги позивачів строку позовної давності не ґрунтується на законі та обставинах, які встановлені судом, виходячи з наступного. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що 16.06.2017 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов позивачів підлягає задоволенню, оскільки визнання права власності не порушує права інших осіб і іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved