Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

21.06.2019 р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між сторонами у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та відсутністю взаєморозуміння, та стягнути з відповідача судові витрати, які складається з судового збору, та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, від представника позивача адвоката Журкова В.І. надійшла до суду заява про проведення судового засідання за його відсутності, та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, та проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача, та за наявними в справі доказами. 21.06.2019 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 27.06.2019 року дану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення, які усунені представником позивача 09.07.2019 року. 10.07.2019 року судом здійснено електронний запит до Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування позивача та відповідача, відповідь на який надано 10.07.2019 року. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2019 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.10.2019 року було закрито підготовче провадження по справі, та справу призначеного до судового розгляду по суті. Сторони вступили у шлюб 07 серпня 1993 року, який був зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 634. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Позивач на примирення не згодна. Причинами розпаду сім`ї стали: відсутність взаєморозуміння, та фактичне припинення шлюбних відносин. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4\~статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~111, ч. 1 ст.\~112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. За заявою представника позивача суд залишає прізвище позивачу « [PERSON] ». Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача (пункт 1 частини другої\~статті 141 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потребує доказуванню. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95)\~зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~ Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що правничу допомогу позивачу надав адвокат Журков В.І. відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.06.2019 року, якому позивач сплатила кошти в розмірі 2000 грн. (а.с. 28). До суду надано акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до укладеного договору з переліком послуг, які надавались адвокатом Журковим В.І., відповідно до якого позивачем сплачено адвокатові 500 грн. за участь в судових засіданнях, однак судові засідання за його участю не проводились, тому враховуючи складність справи, та співмірність розміру судових витрат, суд вважає за можливе стягнути витрати на правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн., а в іншій частині суд вважає за доцільне відмовити за наведених вище підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial