Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

21 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 5,75 ум. кад. га, на території Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області. 09 грудня 2016 року виконуючою обов'язки державного нотаріуса Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. [PERSON] посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а також оформити спадщину він не має можливості, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого повторно 06 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Новомиколаївської сільської ради Барвінківського району Харківської області (а.с.6). [PERSON] є сином [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 травня 1959 року Новомиколаївським с/РАЦС Петрівського району Харківської області (а.с. 7). Як вбачається з довідки Відділу Держгеокастру у Барвінківському районі Харківської області від 10 січня 2017 року №9-20.10-0.3-33/2-17, відповідно до запису [NUMBER] від 11 листопада 1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Дружба», сертифікат на право на земельну частку (пай), серії [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. Крім того, повідомлено, що розпорядженням районної державної адміністрації №28 від 25 січня 2000 року, розмір земельної частки (паю) по КСП «Дружба» встановлений - 5,75 ум. кад. га. У Листі Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом Згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця Згідно ст. 526 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української 1963 року РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти. Відповідно до ст. 548, 549 ЦК Української РСРС, що діяв на час виникнення спадкових правовідносин, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Як вбачається, з наданих матеріалів, позивач спадщину прийняв в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСРС (1963 року), оскільки вступив в володіння спадковим майном свого батька. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як законно обґрунтовані та підтвердженні документально, так як позивач є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [INFO] року матері [PERSON] вступивши фактично в управління та володіння спадковим майном, згідно вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved