Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

21 березня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів, відповідно до якої позивач просила суд змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року з [PERSON], [INFO], на користь позивача, [INFO], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], збільшивши їх розмір до 3 000, 00 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що з 21 лютого 2009 року до 31.10.2003 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16.12.2013 року на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1 500, 00 грн. Позивач зазначає, що вказаний розмір аліментів є меншим ніж встановлений законом та недостатнім для утримання дітей, вона не в змозі в повному обсязі забезпечити належний рівень життя дітей і тому вона була вимушена звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. 19 квітня 2018 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, та не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі 1 860, 00 грн, що відповідає мінімальному розміру аліментів на двох дітей відповідного віку. 23 квітня 2018 року від позивача надійшли заперечення на відзив у яких вона наполягала на стягненні аліментів у сумі зазначеній в позовній заяві, оскільки саме така б сума відповідала розміру потреб дітей. Позивачв судовому засіданні заявлений нею позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував частково, просив суд стягнути аліменти у розмірі 1 860, 00 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 21 лютого 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 21 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ВЛ № 110533 (а.с.11). 10 липня 2009 року у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 167729 та серії 1-ВЛ № 167730, виданими Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17 липня 2009 року. (а.с. 6, 7) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 лютого 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 227. (а.с. 13) Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року стягнуто з [PERSON] , [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який народився у м. Харкові, зареєстрований за адресою: [INFO] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот ) грн. щомісяця, починаючи з 20.09.2013 року до досягнення дітьми повноліття, а саме до 10.07.2027 р . (а.с. 12) На теперішній час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується Довідкою про склад сімї, №693, виданої 08.12.2017 року Дільницею № 43 КП «Жилкомсервіс». (а.с.15) Позивач в судовому засіданні пояснила, що розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду є недостатнім для забезпечення нормального життя неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. У звязку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням суду від 16 грудня 2013 року розмір аліментів, на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом. Як розяснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] є учнями 3-Б класу Харківської міської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 137 Харківської міської ради Харківської області, що підтверджується відповідними довідками. Будь яких інших доказів того, що діти відвідують певні гуртки, секції, потребують іншої фінансової допомоги позивачем надано не було. (а.с. 9) Посилання позивача на те, що відповідач ухиляється від сплати аліментів за рішенням суду, що його було обмежено у праві виїзду за кордон та що відносно нього було відкрито кримінальне провадження, не доводять характеру та розміру витрат, які позивач витрачає на дітей. (а.с.36,37, 38, 39, 40) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він на теперішній час офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки, будь-якого нерухомого майна немає, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 27, 29) Окрім того, [PERSON] зазначив, що на його утриманні знаходиться бабуся, разом з якою він і проживає, що підтверджується пенсійним посвідченням на імя [PERSON] та довідкою з місця проживання. (а.с. 28, 30) Однак суд критично ставиться до вказаних тверджень відповідача, оскільки ним не було доведено факту родинних відносин між ним та [PERSON] та не було доведено факту знаходження її у нього на утриманні. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи те, що у звязку із змінами, внесеними до Сімейного кодексу України, визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2013 року, розмір аліментів на теперішній час є нижчим, ніж встановлено законом, а також те, що позивачем не було доведено в судовому засіданні обставин, які б свідчили про те, що її матеріальний стан не дозволяє забезпечити нормальний рівень життя дітей, а відповідачем не було доведено протилежного, то суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 2 000, 00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial