Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

19 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. З січня 2013 року до теперішнього часу [PERSON] за вказаною адресою не проживає, фактичне місце проживання відповідача на теперішній час їй невідоме. Вважаючи, що наявність зареєстрованої особи позбавляє її права розпорядитися своїм нерухомим майном, [PERSON] звернулася з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити та стягнути з відповідача на її користь 243 грн 60 коп. судового збору, сплаченого при зверненні до суду. Дала пояснення, що відповідач вже рік з нею не проживає, шлюб їх було розірвано. На час розгляду справи [PERSON] перебуває в іншому шлюбі і його місце проживання позивачці невідоме. Протягом останнього року відповідач кілька разів приїздив до [PERSON], бачився дитиною. Крім того, влітку 2014 року відповідач приїздив до с. Покровське, оскільки продавав належну йому дачу. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Очаківський РС УДМС України в Миколаївській області - у судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 грудня 2005 року за №9150160 (а.с. 5). Згідно з актом обстеження житлових умов від 10 червня 2014 року, підписаним депутатом Покровської сільської ради [PERSON], в будинку за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає (а.с. 8). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача жилого приміщення у будинку, що належить громадянину, за першим зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. Згідно з п. 11 Пленуму Верховного Суду України №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або 107 ЖК України. Частиною 1 ст. 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться, відповідно до ч. 1 ст. 72 ЖК України, в судовому порядку. На запит суду від Очаківського РС УДМС України в Миколаївській області надійшла відповідь, що [PERSON] зареєстрований з 29.01.2008 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що постійно проживає в [ADDRESS]. Відповідач в селі вже біля року не проживає. Востаннє свідок бачив [PERSON] кілька місяців назад, коли він показував дачу покупцям. Свідок [PERSON] дав показання про те, що проживає за адресою: [ADDRESS], вже четвертий рік. За вказаною адресою відповідач більше року не проживає. Востаннє свідок бачив [PERSON] приблизно місяць назад. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою того факту, що відповідач понад шість місяців за місцем реєстрації не мешкає, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп., що підтверджується квитанцією №1039.399.2 від 15.04.2014 року (а.с.1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та розподіляє судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: approved