Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

20 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до [PERSON], в якій просить позбавити [PERSON] права на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлої 30 грудня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її бабусі [PERSON] та відповідачеві [PERSON] належить у рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Частника, 22 в м. Очакові Миколаївської області та земельна ділянка площею 0,0624 га, розташована за цією ж адресою, для будівництва та обслуговування житлового будинку. 05 квітня 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла їй все своє майно. Відповідач [PERSON] має право на обовязкову частку у спадщині як непрацездатний вдівець. Однак після смерті [PERSON] він привласнив собі речі звичайної домашньої обстановки та вжитку, а також грошові кошти бабусі у розмірі 15000 грн. Посилаючись на викладені обставини, у відповідності з положеннями ст. 1241 ЦК України, просила позбавити [PERSON] права на обовязкову частку в спадковому майні [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зазначивши, що позивачка [PERSON] проживає за кордоном з 2009 року, останній раз приїжджала до України грудні 2011 року, має трьох неповнолітніх дітей та найближчим часом повернеться на постійне проживання в [INFO], в будинок, який їй заповіла бабуся [PERSON] Цю обставину, крім зазначеного у позові, він вважає суттєвою, для позбавлення відповідача права на обовязкову частку у спадщині. Уточнив, що згідно наданого ним списку, [PERSON] присвоїв речі домашньої обстановки та вжитку на суму 65200 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що після смерті дружини у нього не залишилось ніяких грошових заощаджень, оскільки ті спільні кошти, які у них були, були витрачені на лікування дружини та її поховання. Речі домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в будинку, є дуже старими, їх вартість він не може визначити, та не заперечує проти того, щоб позивачка забрала частину цих речей у своє користування. Третя особа [PERSON], яка в судовому засіданні давала також показання у якості свідка, пояснила, що у її матері [PERSON] незадовго до смерті були грошові заощадження в сумі 15000 грн., які зберігалися вдома та перейшли до відповідача. На лікування матері витрачалися невеликі кошти і на її на поховання відповідач дав лише 4500 грн., а решту присвоїв. Після смерті матері вона забрала її особисті речі. [PERSON], яка є її донькою, має намір забрати собі деякі речі [PERSON], зокрема телевізор, холодильник та інше. Представник третьої особи - завідувач першою Очаківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області державний [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судовому засіданні, яке відбулося 20 липня 2016 року, пояснила, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита 06 січня 2016 року за заявою її чоловіка [PERSON], який має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатний вдівець. Крім нього, спадщину також прийняли [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, та дочка померлої [PERSON], - в порядку спадкування за законом. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, третьої особи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи №01/2016, відкритої після смерті [PERSON], суд дійшов наступного. Згідно договору дарування житлового будинку від 21 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3470, [PERSON] та [PERSON] набули у рівних частинах право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул. Частника, 22 в м. Очакові Миколаївської області, що підтверджується копією вказаного договору та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 серпня 2016 року № 65801100 (а.с. 16, 21). 07 липня 2010 року на підставі рішення Очаківської міської ради Миколаївської області від 14 травня 2010 року № 18 на імя [PERSON] було видано державний акт серії ЯК № 808916 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0624 га, розташовану по вул. Частника, 22 в м. Очакові Миколаївської області для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно додатку до державного акту, співвласниками земельної ділянки у рівних частинах є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17-18). [PERSON] з 16 лютого 1974 року перебував у шлюбі з [PERSON], яка померла 30 грудня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СО № 279345 та копією свідоцтва про смерть серії І-ФП № 231387 (а.с. 19, 57). Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи) від 16 червня 2016 року № 44205532, спадкова справа щодо майна [PERSON] заведена Першою Очаківською державною нотаріальною конторою 06 січня 2016 року (а.с. 63). Згідно з копією інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) від 16 червня 2016 року № 44205547, 05 квітня 2013 року до реєстру було внесено запис про посвідчення 05 квітня 2013 року Першою Очаківською Державною нотаріальною конторою заповіту [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 54345800 (а.с. 64). Згідно копії заповіту, посвідченого 05 квітня 2013 року державним нотаріусом Першої Очаківської Державної нотаріальної контори, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 20). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №01/2016, спадкова справа щодо майна померлої 30 грудня 2015 року [PERSON] відкрита за заявою [PERSON] Крім того, в матеріалах спадкової справи містяться заява [PERSON] від 10 березня 2016 року про прийняття спадщини за заповітом, та заява [PERSON] від 16 червня 2016 року про прийняття спадщини (а.с. 48, 58, 62). Таким чином, у відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], подавши до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] досяг віку 85 року, тобто є непрацездатною особою пенсійного віку. За правилами ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка); до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, перелік осіб, при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов'язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Суд може зменшити розмір обов'язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Аналогічні положення містяться в п. 7 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», з якої слідує, що обставинами, з урахуванням яких може бути зменшено розмір обовязкової частки, може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні стосунки, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо. Зменшення розміру обовязкової частки в спадщині полягає у пропорційному зменшенні частки такого спадкоємця. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною позивачки в порушення вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України, не було надано жодного належного і допустимого доказу, в обґрунтування вимог щодо позбавлення його обовязкової частки в спадщині після смерті дружини. Показання третьої особи [PERSON], допитаної в якості свідка, та свідка [PERSON] про наявність у [PERSON] на час її смерті грошових заощаджень у розмірі 15000 грн. суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються обєктивно будь-якими письмовими доказами. Також суд вважає безпідставними твердження представника позивача про присвоєння [PERSON] предметів домашнього вжитку на суму 65200 грн., та при цьому виходить з наступного. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Предмети домашнього вжитку є спільною власністю подружжя, а не лише майном [PERSON], та знаходяться в будинку, частина якого спадкодавиця заповіла позивачці і в якому, за твердженням представника останньої, вона найближчим часом буде проживати. Також третя особа [PERSON] зазначила, що її донька [PERSON] має намір забрати частину цього майна, проти чого відповідач в судовому засіданні не заперечував. Крім того, Цивільний кодекс України не містить норм, відповідно до яких можливе застосування такого захисту цивільних прав та інтересів, як позбавлення, скасування обовязкової частки у спадщині, а можливе лише зменшення розміру обов'язкової частки з викладених вище підстав, про що наголошується в п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року та в п.7 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Особа, в тому числі спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині, може бути усунена від права на спадкування відповідно до норм ст.1224 ЦК України. Вказаною статтею визначено вичерпний перелік підстав, коли спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Позовні вимоги про усунення [PERSON] від спадкування, в порядку ст. 1224 ЦК України, позивачкою не заявлялись. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] права на обовязкову частку у спадщині є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed