Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

21.12.2017 року [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане Козівською районною радою 19.05.1989 року [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви вказує про те, що 19.05.1989 року її батькові - [PERSON] виконкомом Козівської районної ради Тернопільської області було видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок. У всіх правовстановлюючих документах батька вказано його прізвище як « [PERSON] », а у виданому свідоцтві « [PERSON] ». [INFO] її батько помер. У свідоцтві про смерть також зазначено його прізвище як « [PERSON] ». Після смерті батька, вона звернулася до нотаріуса з метою прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у здійсненні такої дії у зв'язку з тим, що, серед іншого, у свідоцтві про смерть батька вказано його прізвище « [PERSON] », а у свідоцтві - « [PERSON] ». Встановлення цього факту у позасудовому порядку є неможливим через смерть батька та необхідним їй для долучення до матеріалів судової справи про визнання за нею права власності на будинок, зазначений у згаданому свідоцтві. На підставі вищевказаного, просить задовольнити вимоги її заяви. 29.01.2018 року ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області прийнято зазначену заяву до розгляду, відкрито за такою провадження та розпочато підготовче провадження (а.с.39). Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 26.11.2018 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу за заявою [PERSON] до судового розгляду по суті. В судовому засіданні заявник підтримала свою вимогу, вказану у поданій заяві, з підстав зазначених у такій і просила задовольнити таку. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні визнав обставини зазначені заявницею у її заяві про встановлення факту та не заперечив щодо задоволення вимог такої. Заслухавши думку заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У ч.1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів встановлення яких відбувається у судовому порядку. За змістом пункту 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що судами в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник – [PERSON] , [INFO] (змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв'язку з укладенням шлюбу 25.05.1991 року (а.с.9)) є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.1972 року (а.с.8). [INFO] її батько – [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За життя її батькові, як голові колгоспного двору, виконавчим комітетом Козівської районної ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР було видано 19.05.1989 року свідоцтво на право особистої власності на цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.11). Проте, як вбачається із копії вказаного свідоцтва, таке видано на ім'я [PERSON] (а.с.11). При цьому, згідно з копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , складеного 19.08.1988 року, власником такого був « [PERSON] » (а.с.12). Факт того, що прізвищем батька заявниці було « [PERSON] » підтверджується й іншими, наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією посвідчення водія серії [NUMBER] , виданого ДАІ МВС-УВС Тернопільської області « [PERSON] » (а.с.13); копією військового квитка серії [NUMBER] , виданого на ім'я « [PERSON] » (а.с.16); копією виписки з погосподарської книги Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області №823/02-19 від 07.12.2017 року (а.с.17-18). Крім того, згідно з довідки Городищенської сільської ради Козівського району Тернопільської області №824/0219 від 07.12.2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] одна і та сама особа, іншої на території Городищенської сільської ради немає (а.с.15). Абзацом 2 п.12 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено правозастосування цієї норми, зокрема, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищенаведене, а також те, що орган, яким видано 19.05.1989 року свідоцтво на право на право особистої власності на цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] , Козівського району Тернопільської області ліквідовано, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу і метою встановлення такого факту є реалізація права на спадкування, суд дійшов до висновку, що заява є підставною та слід таку задовольнити.

Outcome: approved