Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

1. Щодо позову. 1.1. Відповідно до позовної заяви, ПАТ «Херсонська ТЕЦ» надає відповідачу послуги з центрального опалення та постачання гарячої води. Позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та на неї відкритий особовий рахунок в службі збуту теплової енергії, згідно якого ведеться облік розрахунків між сторонами за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач в позові вказує, що відповідач зобов'язалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором чи законом. Також позивач зазначає, що відповідач протягом тривалого часу належним чином не вносить плату за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання, в результаті чого виникла заборгованість, яка за період з 01.07.1999р. по 01.12.2015р. становить 21720,47грн. У звязку з наведеним, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1218,00грн. 1.2. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала на адресу суду заяву, якою просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також надала згоду на ухвалення заочного рішення, на підставі чого суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. 2. Щодо позиції відповідача та пояснення інших осіб. 2.1. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності. 3. Щодо встановлених обставин та інших доказів. 3.1. Відповідач проживає в [INFO] та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, які надає ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» відповідно оформленого на неї особового рахунку в службі збуту теплової енергії №425101. 3.2. Нарахування вартості плати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води проводиться на підставі договору №18580. 3.3. Відповідач належним чином не вносить плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого утворилась заборгованість. 3.4. Відповідно довідки №559965, виданої ПАТ «Херсонська ТЕЦ» від 07.05.2015р., заборгованість відповідача по сплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.07.1999р. по 01.12.2015р. становить у розмірі 21720,47грн. 3.5. З вказаного розрахунку вбачається, що нарахування плати за послуги з гарячого водопостачання не здійснювалося. 3.6. Позивачем нарахована заборгованість на надані послуги з теплопостачання за період, який виходить за межі трирічного строку позовної давності. 3.7. Визначаючи суму заборгованості та період, за який вона підлягає стягненню, встановлено, що заборгованість за спожиту теплову енергію і гаряче водопостачання складається з суми заборгованості за кожний місяць як черговий платіж. 3.8. Згідно вказаного розрахунку заборгованості, відповідач в червні 2015р. здійснила оплату у розмірі 100,00грн., у вересні 2015р. у розмірі 250,00грн., що є самостійними платежами за надані послуги з теплопостачання, нарахування яких не відбувалось. 3.9. До пред'явлення даного позову позивач в грудні 2015р. звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання. 3.10. Відповідно ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від 03.12.2015р. по справі №666/6381/15-ц відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] суми боргу за спожиту теплову енергію та гаряче водопостачання. 4. Щодо правовідносин. 4.1.Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитору) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною другою цієї статті зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 4.2. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.3. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов'язки по наданню житлово-комунальних послуг та їх належної оплати. 4.4. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. 4.5. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 28, 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічного обґрунтованих витрат на їх виробництво. 4.6. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 4.7. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. 4.8. Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункові книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. 4.9. Відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 4.10. Відповідності до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 4.11. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 4.12. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. 4.13. Згідно правової позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14, відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 4.14. Відповідно до ч.3 ст.264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. 4.15. Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. 4.16. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 4.17. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 4.18. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. 5. Щодо мотивів, порушених прав, свобод чи інтересів. 5.1. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач надає, а відповідач отримує послуги з теплопостачання, але в порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином не оплачує спожиті послуги, порушене право позивача на отримання належної плати за надані послуги підлягає судовому захисту. Однак, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.07.1999р. по 01.12.2015р. у розмірі 21720,47грн., тобто зі спливом строку позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач у червні 2015р. та у вересні 2015р. здійснила оплату за послуги з централізованого опалення, нарахування яких не відбувалось, що свідчить про визнання нею заборгованості. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності, відповідно приписів вимог ст.264 ЦК України, був перерваний в червні 2015р. діями відповідача, а також зверненням позивача у грудні 2015р. із заявою про видачу судового наказу та почався заново з поданням у грудні 2015р. позову після постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Позовна давність, в межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги має відраховуватись з червня 2012р. (три роки з червня 2015р. - останнього часу вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання нею боргу) по грудень 2015р. (зверненням позивача до суду з відповідним позовом). Тож, оскільки відповідач споживала надані позивачем послуги з теплопостачання, однак у порушення вимог закону належним чином їх не оплачувала, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання в межах трирічного строку позовної давності за період з 01.06.2012р. по 01.12.2015р., що становить у розмірі 11053,47грн. 5.2. Крім того - оскільки позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, позивачем доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України») від 09.11.2006р.

Outcome: partial