Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

21 жовтня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай ) в межах території Пересадівської сільської ради площею 4,13 в умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та іменні акції 201 шт. (назва емітента - ЗАТ «Родіна»), в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її матері [PERSON] залишилася спадщина, в тому числі у виді вищевказаного права на земельну частку (пай) та прості іменні акції. На час смерті матері із нею були зареєстровані її чоловік [PERSON], син - [PERSON] та мати - [PERSON], а також сама позивачка. Натомість останні, окрім позивачки, не мали наміру на прийняття спадщини, при цьому, від неї в установленому законом порядку не відмовилися. Враховуючи наявність інших спадкоємців, які за приписами закону, вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, а також втрати оригіналу правовстановлюючого документу щодо права на земельну частку (пай), вона позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права після смерті матері та була змушена звернутися до суду із цим позовом. В судовому засідання позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та пояснила про вищевикладене. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що після смерті його дружини, він не мав наміру приймати спадщину, проте про порядок відмови від неї не знав. Позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення. Також зазначив, що єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину є його донька - позивачка по справі. Мати його покійної дружини також не бажала і не бажає приймати спадщину. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сином померлої [PERSON] та братом позивачки. Після смерті матері він не мав та не має нині бажання і наміру на прийняття спадщини, проте про порядок відмови від цього права обізнаний не був. Позовні вимоги визнав. Від відповідачки [PERSON] надійшла посвідчена секретарем сільської ради заява, в якій остання зазначила, що копію позовної заяви [PERSON] отримала та проти задоволення її вимог не заперечує. Просила справу розглянути за її відсутності через досягнення похилого віку та поганого стану здоров'я. Вислухавши пояснення позивачки та відповідачів [PERSON] і [PERSON], дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 16 від 02.04.2002 (а.с. 6). Згідно довідки Пересадівської сільської ради від28.07.2015 року № 907, на час смерті [PERSON] із нею проживали та були зареєстровані мати - [PERSON], чоловік - [PERSON], син - [PERSON] та донька - [PERSON] (а.с. 9). Родинні відносини позивачки та спадкодавця підтверджуються даними копії свідоцтва паро народження позивачки (до шлюбу - [PERSON]) [NUMBER], витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, копією свідоцтва про шлюб позивачки із [PERSON] (а.с. 7, 8). За даними Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04.11.2015 року № 1148/01-19, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 28). Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом, підтверджуються постановою нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25 липня 2015 року, якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в цілому (а.с. 15-16) після смерті матері [PERSON], яка померла 2002 року, у зв'язку із ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай), а також наявністю інших спадкоємців, які є такими, що прийняли спадщину. Щодо прав спадкодавця [PERSON] на право на земельну частку (пай), то відповідно до відомостей відділу Держземагенства у Жовтневому районі Миколаївської області від 20.08.2015 року на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації від 31.07.1996 року № 408-р згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» зареєстрований сертифікат за [PERSON] в межах території Пересадівської сільської ради площею 4,13 в умовно кадастрових гектарах від 10.03.1997 року серія [NUMBER] № реєстрації [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 20). Суду також надано копію вищевказаного розпорядження Жовтневої РДА від 31.07.1996 року із розрахунком вартості земельної частки (паю) (а.с. 23-24). Як вказує позивачка оригінал правовстановлюючого документу щодо цього права - сертифікат на право на земельну частку (пай), було втрачено, про що нею у місцевих засобах масової інформації розміщено оголошення (а.с. 10). Згідно копії сертифікату серії [NUMBER], [PERSON] також була власником простих іменних акцій у кількості 201 шт., емітента - Закритого акціонерного товариства «Родіна» (а.с. 17). Положення ст. 549 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини, вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом фактичного прийняття спадщини, до чого прирівнюється проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього. Відповідно до ст. 553 ЦК України (1963 року) спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 549 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Однак відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не маючи наміру приймати спадщину після смерті [PERSON], належним чином від неї не відмовилися, що на даний час перешкоджає позивачці нотаріально оформити свої спадкові права на все спадкове майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили відсутність їх наміру та бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] Пояснили, що через юридичну необізнаність щодо порядку відмови від прийняття спадщини не подали до нотаріальної контори відповідної заяви. З цього приводу ними, а також відповідачкою [PERSON] було складено відповідні заяви, що посвідчені секретарем Пересадівської сільської ради. За даними Жовтневої державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, а з постанови нотаріуса від 25.07.2015 року слідує, що єдиним спадкоємцем який звернувся із заявою про прийняття спадщини є позивачка [PERSON] Однак, спадкоємець [PERSON] іншої можливості захистити своє право на майно, окрім як звернутися до суду, не має через неподання вчасно іншими спадкоємцями до нотаріальної заяви про відмову від спадщини. Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК 1963 р., прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи, що інші спадкоємці з урахуванням положень ч.1 ст. 548 ЦК 1963 року, після смерті [PERSON] не виявили бажання на прийняття спадщини, а єдиним спадкоємцем, яка вступила у спадкові відносини є позивачка, остання має право на захист своїх прав. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До складу спадщини відповідно до ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, та встановивши, що відповідно до вимог ст. ст. 529, 549 Цивільного кодексу України 1963 року, [PERSON] є спадкоємцем першої черги та фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], встановивши належність майнових прав, на які претендує позивачка, до спадкової маси після смерті [PERSON], а також, що позивачка позбавлена можливості нотаріально оформити свої спадкові права за вказаних вище обставин, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, цивільне право [PERSON] підлягає захисту судом.

Outcome: approved