Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У вересні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказував, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідачем у справі є його колишня дружина, з якою він перебував у шлюбі до 21.10.2016 р. В листопаді 2016 р. відповідач припинила проживання в квартирі, проте з реєстрації не знялася. На його неодноразові звернення до відповідача знятися з реєстрації не реагує. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, власником якого являється позивач. У своєму відзиві відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача не визнала та вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем до 21.10.2016 р., від якого у них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. В період шлюбу позивач зареєстрував їх з донькою у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу позивач чинить їй перешкоди в користуванні та проживанні у цій квартирі, фактично в примусовому порядку вигнав її з житла та не допускає до нього. В квартирі залишилися її особисті речі, іншого житла у неї немає. Вважає, що за місцем реєстрації відсутня з поважних причин, тому позовні вимоги [PERSON] просить залишити без задоволення, відмовивши у позові в повному обсязі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розгляд справи проводиться у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10 год. 30 хв. 28.11.2018 р. 19 листопада 2018 року до суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Відповідь на відзив від позивача не надходила. 28 листопада 2018 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення у справі. 3. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду від 21 жовтня 2016 р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачу на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить квартира №53 за адресою: вул.Будівельників, 26 в смт.Понінка Полонського району. В період шлюбу, зі згоди позивача, відповідач зареєструвалася в належній [PERSON] квартирі. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] домовилися, що відповідач разом з дитиною залишаться проживати в цій квартирі, а позивач переїхав проживати до матері. Оскільки відповідач працювала на роботі, іноді дитину залишала у своїх батьків. В кінці 2016 року він зателефонував позивачу і повідомив щоб та виселялася з квартири так як він має намір там відмічати день народження. Під час її відсутності у квартирі позивач змінив замки в дверях квартири та ключа від нових замків їй не залишив. Пізніше [PERSON] зібрав деякі речі [PERSON] та доньки та завіз їх до будинку батьків відповідача. В даний час позивач проживає у своїй квартирі та бажає в майбутньому залишити її для своєї доньки. Такі дані встановлено з пояснень сторін в судовому засіданні, письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме: копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.4), відповідно до якого [PERSON] являється власником квартири №53 за адресою: вул.Будівельників, 26 в смт.Понінка Полонського району; копія рішення Полонського районного суду від 21.1.2018 р., відповідно до даних якого шлюб між сторонами розірвано; копія свідоцтва про народження (а.с.27) серії І-БВ №173805 про народження [PERSON], [INFO]; та показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] \~ \~ \~ \~Зокрема, в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є подругою матері позивача [PERSON] та їй відомо, що сторони у справі в період шлюбу жили в злагоді, проте приблизно два роки як [PERSON] покинула позивача і пішла проживати до своєї матері. Позивач [PERSON] весь цей час проживає у своїй квартирі. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показав, що являється сусідом [PERSON], періодично бачить в квартирі позивача. [PERSON] бачив там приблизно 1,5 2 роки тому. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] показала, що являється матірю [PERSON] та їй відомо, що спірна квартира є власністю її сина. Після одруження син зареєстрував в квартирі свою дружину [PERSON] Після розірвання шлюбу син проживав у неї три місяці, а потім пішов проживати у свою квартиру. Речі [PERSON], які знаходились в квартирі він зібрав і завіз колишній дружині. Просив її забрати і решту речей. Відповідач в квартирі не проживає уже два роки. Їй було відомо, що син обіцяв для колишньої дружини, що вони з донькою залишаться після розірвання шлюбу проживати в його квартирі. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є матірю відповідача [PERSON] Після розірвання шлюбу її дочки з [PERSON] позивач обіцяв квартиру залишити для її дочки та їх спільної дитини. Тому, після розірвання шлюбу відповідач проживала в квартирі позивача разом з дитиною. Одного разу для її дочки зателефонував [PERSON] та повідомив, щоб вона виселилась з квартири, оскільки він має намір святкувати там свій день народження сам. Коли її не було вдома, він поміняв замки в квартирі не дивлячись на те, що вона мала намір там проживати. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] пояснила, що являється рідною сестрою відповідача. Після того, як [PERSON] сказав для [PERSON] зібрати свої речі і вибратись з квартири, бо він хоче приїхати додому і щоб її там не було, відповідач пішла до батьків. Вона хотіла повернутися, але він поміняв замки. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. До позовної заяви позивачем додано акт обстеження житлових та побутових умов проживання громадянина [PERSON], відповідно до якого депутат [PERSON] в ході обстеження виявила те, що прописана згідно реєстрації громадянка [PERSON] фактично за вищевказаною адресою не проживає з листопада місяця 2016 р. Однак невідомо на підставі яких даних депутат [PERSON] встановила факт непроживання [PERSON] з листопада місяця 2016 року, адже в акті не вказано, що саме з листопада 2016 року депутат періодично відвідувала дану квартиру особисто та такі дані встановлено з її особистих спостережень або ж, що такі відомості їй відомі зі слів інших осіб. Тому такий доказ, як саме такий акт обстеження (а.с.7) судом братися до уваги не може. 5. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Доводи позивача щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право на проживання в квартирі №53 за адресою: вул.Будівельників 2-б в смт.Понінка Полонського району Хмельницької області задоволенню не підлягають з наступних підстав. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У силу частини четвертої статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, позивач як власник житлового будинку має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Права власника будинку визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON], як власник спірного житлового будинку, просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,\~прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 частина 1 ЦПК України). Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. За змістом частини четвертої статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] у розумінні вимог\~статті 3 СК України\~та частини другої\~статті 64 ЖК УРСР\~є колишнім членом сім'ї позивача, як власника квартири, оскільки вселилася та зареєстрована у спірній квартирі за згодою власника, після укладення з ним шлюбу, тобто як член сім'ї власника житла. Відповідно до\~статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено судом, предметом позовних вимог [PERSON] є факт непроживання відповідача понад два роки в його квартирі. Однак ні з письмових доказів, ні з показань свідків факту відсутності відповідача в квартирі саме без поважних причин судом не встановлено. Навпаки, твердження відповідача про те, що її непроживання у квартирі зумовлено активними діями позивача, а саме зміною замків у квартирі, позивачем не спростовано, скоріше навпаки підтверджено показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та не заперечується самим позивачем. Також судом встановлено, що до цього часу у квартирі зберігаються особисті речі як відповідача так і спільної дитини сторін, частину з яких позивач сам зібрав та вивіз до батьків [PERSON] без її згоди. Крім того, позивачем не доведено, що саме спірна квартира є єдиним житлом позивача, яке необхідне йому для проживання, враховуючи те, що відповідач перешкод у користуванні цим житлом не чинить. Згідно з п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача у разі відмови в позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed