Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача, залученого для подання висновків органу державної влади. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить: - зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] ; - визнати наступний спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою [PERSON] у спосіб надання дозволу на періодичні побачення без присутності матері за місцем реєстрації його проживання за адресою: [ADDRESS] . - стягнути з відповідачки на його користь 82 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. - вирішити питання розподілу судових витрат. [PERSON] позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою. [INFO] у шлюбі народилась дочка [PERSON] . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. Дочку залишено проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою виникли непорозуміння щодо його участі у вихованні дочки. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл. від 14 липня 2017 року надано йому право на спілкування з донькою один раз на тиждень 2 год. у зручний для нього час за попередньою домовленістю з відповідачкою. Відповідачка не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл. у зв`язку з чим ним подано даний позов. Діями відповідачки йому завдано моральної шкоди. У судовому засіданні позивач, його представник - адвокат Свирида Г.С. позов підтримали з підстав, наведених у такому, просили позов задовольнити. Позивач додатково пояснив, що востаннє дочку бачив при випадковій зустрічі 26 грудня 2019 року в місті Галичі. З 2017 року грудня 2019 року неодноразово телефонував відповідачці з метою організації побачень з дочкою. Мав намір проводити час з дочкою в присутності відповідачки не за адресою їх проживання, зокрема в себе в дома, в іншому місці. Погодити з відповідачкою зустрічі не вдавалось. В жовтні 2019 року, приїхавши зустрітись з дочкою за адресою проживання відповідачки, стикнувся з опором сільського голови та батьків відповідачки, які не дозволили побачитись з дочкою, у зв`язку з чим мало місце звернення до правоохоронних органів. Зареєстроване місце його проживання за адресою: [ADDRESS] , однак за даною адресою фактично не проживає. Де проживає, не має наміру повідомляти. Реалізовувати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою має намір у спосіб періодичних побачень без присутності матері за місцем реєстрації його проживання. Заперечуючи позов у поданому відзиві відповідач покликалась на те, що до часу звернення з позовом до суду позивач декілька разів без попередньої домовленості з нею приходив до дитини. Його прихід супроводжувався сварками та погрозами. Вона не перешкоджала позивачу у зустрічах з дочкою, в порядку визначеному рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл., однак позивач не ініціював зустрічей в порядку, визначеному згаданим рішенням. Позивач не сплачує аліментів на утримання дитини відповідно до рішення суду, наявна заборгованість по сплаті таких. У судовому засіданні відповідач, його представник - адвокат Вилка О.О. позов заперечили з підстав, наведених у відзиві, просили відмовити у задоволенні такого. Відповідач додатково пояснила, що вона одружилась і дочка [PERSON] сприймає її чоловіка татом. Позивача татом не сприймає. Чинитиме перешкоди у побаченні позивача з дочкою, і на її переконання такі побачення не в інтересах дочки. Залучений для подання висновків орган державної влади - Служба у справах дітей Галицької районної державної адміністрації Івано-Франківської області в судове засідання представника не скерував. Начальником служби скеровано висновок щодо визначення участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою. Заяву про розгляд справи у відсутності представника служби. 2. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою. Дані обставини визнаються сторонами. [INFO] у шлюбі народилась дочка [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Дочку залишено проживати з матір`ю. Дані обставини визнаються сторонами. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл. від 14 липня 2017 року, [PERSON] визначено участь у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] один раз на тиждень 2 год. у зручний для нього час за попередньою домовленістю з відповідачкою (а.с. 10). Участь у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] [PERSON]. чітко в порядку визначено рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл. від 14 липня 2017 року не здійснювалось, що по суті визнається сторонами, враховуючи дані такими поясненнями. Причини - поведінка сторін, зокрема відсутність ініціативи позивача, перешкоди відповідача. 20 вересня 2019 року Галицьким відділення поліції проведено перевірку за заявою [PERSON] по факту зняття грошових коштів з його рахунку. Встановлено, що зняття грошових коштів з рахунку здійснено в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] (а.с. 11). 26 жовтня 2019 року поліцейським Галицького відділення поліції прийнято від позивача заяву по факту вчиненого, на думку позивача, відповідачкою правопорушення, словесного конфлікту по телефону з ним, за якою проведено перевірку (а.с. 12-17). Згідно характеристики з місця реєстрації проживання - с. Нові Скоморохи, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл., [PERSON] характеризується позитивно (а.с. 19). Однак, за даною адресою [PERSON] не проживає, що стверджується поясненнями такого. 3. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції). Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. Відповідно до частин 4,5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). В силу частини 3 статі 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі статті 141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Крім цього, відповідно до статтей 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із частинами 2,3 статті 157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як вбачається зі змісту статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до змісту статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відсутність в дитини спілкування із батьком може негативно вплинути на розвиток та формування дитини як особистості, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи, негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо. Установивши, що в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування, у тому числі за наслідком звернення батька до органу опіки та піклування відповідно до статті 158 СК України, урахувавши встановлені у цій справі конкретні обставини, інтереси дитини, а також інтереси сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову про визначення способу участі позивача, який проживає окремо від дитини, у її вихованні. З наданих суду доказів вбачається, що позивач має бажання та необхідні умови для участі у вихованні дочки, піклуванні про неї. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні дочки є доцільним. Однак, виходячи з інтересів дитини та умов її нормального виховання і навчання, а також враховуючи її вік (дитина малолітня, повних три роки), стан здоров`я, та зважаючи на: - конфліктні стосунки між сторонами; - не бажання повідомити позивачем місце фактичного проживання, надати характеристики такого; - беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, в частині вимог про усунення перешкод щодо участі та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо. Слід зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дочкою [PERSON] . Встановити позивачу спосіб участі у вихованні дочки [PERSON] шляхом зустрічі з дочкою один раз на тиждень - щосереди з 17.00 год. до 19.00 год. за місцем проживання матері. Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 пункту 2 частини 2 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.; Позивачем не доведено факту заподіяної йому моральної шкоди протиправною поведінкою відповідачки щодо нього у спосіб перешкод щодо участі та вільному спілкуванні з дитиною батьком. Окрім цього, судом встановлено, що [PERSON] не завше проявляв ініціативу участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною в порядку визначеному рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА Івано-Франківської обл. від 14 липня 2017 року. Згідно із статті 141 ЦПК України, враховуючи пропорційність за з відповідачки у користь позивача слід стягнути 840 грн. сплаченого судового збору та 1 500 грн. витрат за надану правничу допомогу.

Outcome: partial