Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-02 00:00:00

21.08.2013 р. позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2012 року і до повноліття дитини та на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] шестирічного віку, починаючи з 01.12.2012 року. Ухвалою від 06.11.2013 р. було роз'єднано позовні вимоги в різні провадження. 21.11.2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог та просила постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. починаючи стягнення з 01.12.2012 року і до досягнення шестирічного віку. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між нею та відповідачем 02 серпня 2005 року Франківським відділом РАЦС Міського управління юстиції м.Львова було укладено шлюб. У цьому шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], син проживає з нею і перебуває на її утриманні. До 2011 року вони із дитиною проживали в квартирі [ADDRESS], яка була подарована їй її батьком. У 2011 році відповідач запропонував їй тимчасово пожити в його батьків у м.Суми. Вони проживали поруч із батьками відповідача, орендуючи сусідню квартиру. Вона займалась вихованням та доглядом за дитиною та веденням домашнього господарства. В цей час їхня дитина важко захворіла й у нього було діагностовано важку форму нейроінфекції, що вимагало особливого догляду. Дитина потребувала невідкладного медичного втручання та лікування, проте відповідач та його батьки заперечували та перешкоджали їй у зверненні до професійних лікарів та наполягали виключно на застосуванні народних методів лікування, які як вбачається із діагнозу не могли вплинути на покращення стану здоров'я. Зрозумівши, що вона сама не може боротися зі всіма проблемами, вона була змушена в листопаді 2012 року повернутись разом із дитиною до своїх батьків у м.Львів з проханням допомогти розпочати належне лікування дитини. З часу їхнього від'їзду до сьогоднішнього дня, відповідач жодного разу не провідував дитину, навіть на день народження сина, не надає жодної підтримки, не віддає речі дитини та самоусунувся від виховання. Більше того відповідач надалі намагається перешкодити лікуванню дитини, на неодноразові прохання переслати медичну картку дитини, яка надзвичайно важлива для належного лікування, останній відповів категоричною відмовою. За таких обставин позивач вимушена звернутись до суду. У судове засіданні позивачка не прибула довіривши на підставі довіреності від 26.10.2013 р. (а.с.7) представлення своїх інтересів [PERSON], яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні ти, які викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Сторони по справі є подружжям, шлюб між ними зареєстровано 02 серпня 2005 року Франківським відділом РАЦС Міського управління юстиції м.Львова. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є батьком - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с.4). Відповідно до ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Син [PERSON], [INFO], який є малолітнім - проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Як вбачається із результату психологічного обстеження від 01.10.2013 р. (а.с.17-18) [PERSON], [INFO] встановлено діагноз затримка психічного розвитку. З оглянутої у судовому засіданні трудової книжки [PERSON] вбачається, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за сином, який хворіє та на даний час виготовляє документи на інівлідність сина. Судом також встановлено, що батько не надає допомоги на утримання дитини та дружини. З врахуванням наведеного, суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобов'язаний сплачувати на утримання дружини. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, стан здоров'я дитини, те, що у позивача немає постійного заробітку, оскільки вона на даний час не працює та доглядає сина. З урахуванням наведеного суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, починаючи з 21.08.2013 року, до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] - шестирічного віку, тобто до [INFO] Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. У зв'язку з частковим задоволенням позову стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: partial