Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 04 червня 2013 року померла його мати [PERSON], спадкоємцем якої за законом являється, однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через пропуск строку подання заяви на прийняття спадщини, який пропущений з поважних причин, тому позивачем заявлена вимога визначити додатковий строк для прийняття спадщини, В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Від відповідача [PERSON] селищної ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог брата [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті їх матері та про розгляд справи за його відсутності. Справа розглянута за відсутності учасників судового розгляду та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову. Статтями 1269, 1270 та 1272 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, впродовж 6-тимісячного строку після відкриття спадщини повинен подати нотаріусу заяву для прийняття спадщини. Суд може визначити додатковий строк для прийняття спадщини, в разі його пропуску з поважних причин. Позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 04 червня 2013 року, інших спадкоємців немає, оскільки спадкоємець за заповітом, який являється братом позивача, спадщини не прийняв, однак позивач не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини у звязку з пропуском строку подання заяви для прийняття спадщини, так як на момент смерті спадкодавця проживав окремо. Зазначені обставини підтверджується: - свідоцтвом про народження серії І-УР № 461643, виданим 30 вересня 1959 року [PERSON] селищною радою Мануїльського району Хмельницької області, згідно якого батьками [PERSON], який народився 06 серпня 1959 року в с. Тараканівці Мануїльського району Хмельницької області, є [PERSON] та [PERSON]; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 285044, повторно виданим 14 вересня 2016 року [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Хмельницькій області, відповідно до якого [PERSON] помер 12 березня 1963 року у віці 40 років; - заповітом [PERSON], [INFO], посвідченим 18 квітня 2006 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] за № 1097, відповідно до якого спадкодавець зробила заповітне розпорядження про те, що все своє майно, яке на день її смерті буде їй належати, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, і взагалі все те, що їй буде належати за законом чи за заповітом на день смерті і на що вона за законом матиме прав, заповіла [PERSON]; - свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 210935, виданим 05 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Хмельницькій області, відповідно до якого [PERSON] померла 04 червня 2013 року в смт Теофіполь Хмельницької області у віці 88 років; - довідкою [PERSON] селищної ради від 27 жовтня 2016 року № 1524 про те, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [INFO]; - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 45570522, зробленим 27 жовтня 2016 року приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу Хмельницької області, відповідно до якого спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та свідоцтва про право на спадщину на їх підставі не видавалися; Позивачем обґрунтовано, в якості поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, домовленість про прийняття спадщини братом [PERSON] згідно заповіту матері. Однак, в силу міждержавного конфлікту між Україною та Російською Федерацією, громадянином якої є позивач, що є загальновідомим фактом та, відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України, не потребує доказування, він приїхав лише в серпні 2016 року та виявив, що брат не прийняв спадщину тому вирішив сам прийняти спадщину. Таким чином, суд вбачає вказані позивачем обставини поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню з визначенням додаткового 3-місячного строку, який є достатнім для подання заяви для прийняття спадщини.

Outcome: approved