Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

20.10.2020 року [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0536 га надану для садівництва (садового використання), яка розташована на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області та яка належала померлому [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю ІФ-13 №5-2-742 виданого 05.02.1999року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.03.2018 року його дідом [PERSON] було складено та посвідчено в нотаріуса заповіт за №833, згідно із яким все належне йому майно, а саме вищевказана земельна ділянка була заповідана йому. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач зазначає, що на день смерті [PERSON] він проживав разом з померлим та організовував його похорон. До спадкового майна, яке на час життя належало [PERSON] , ніким з моменту відкриття спадщини своїх прав - заявлено не було. Він звертався до нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Магас О.Є., щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не було надано документи власності на земельну ділянку та рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0536га надану для садівництва (садового використання) розташовану на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області. У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся із даним позовом до суду за захистом невизнаного права. Ухвалою судді від 20.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.11.2020 закрито підготовче провадження, призначено справу для розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити у його відсутності. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ІФ №000688 виданого 05.02.1999 року [PERSON] , на підставі рішення Братковецької сільської ради народних депутатів від 26.12.1993 №14, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0536 га розташовану на території Братковецької сільської Ради для (садового-городнього) садового використання, ділянка № [NUMBER] . Даний Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ІФ-13 №5-2-742 (а.с. 9-10). Із заповіту посвідченого приватним нотаріусом Павлінським В.Д. 19.03.2018, зареєстрованого в реєстрі за №833, вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, що буде належати йому на день смерті і на що законом буде мати право заповів в користь свого внука [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно з свідоцтвом про смерть від 26.05.2018 серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки КП «Дирекція замовника» від 26.01.2021 №74 [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , разом із своїм дідом [PERSON] до дня його смерті [INFO] . Позивач, як спадкоємець за заповітом звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутні оригінали документів власності на спадкове майно. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно з ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З матеріалів справи встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, позивач є спадкоємцем за заповітом, однак оформити своїх спадкових прав в передбаченому законом порядку не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, оскільки встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, але з наведених вище причин не може оформити право власності на вказане майно, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0536 га надану для садівництва (садового використання), яка розташована на території Братковецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця.

Outcome: approved