Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

20.05.2016 року звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] до [PERSON], про визнання права власності за набувальною давністю. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що з січня 2003 року він з батьками проживав та в подальшому був зареєстрований у квартирі [ADDRESS]. 08.01.2003 року між [PERSON], яка діяла на підставі доручення за громадянина [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого батько позивача [PERSON] придбав зазначену квартиру. Після придбання даної квартири відповідач усно повідомив позивача, що квартира придбана для нього і після закінчення школи він зможе проживати в квартирі. В квітні 2006 року позивач разом із своїми речами переїхав проживати у дану квартиру і з зазначеного часу і по теперішній час проживає у квартирі, сплачує витрати по її утриманню, відкрито та безперервно володіє квартирою та виконує в ній ремонтні роботи. Але в квітні 2016 року позивачу стало відомо, що на даний час власником квартири є батько позивача, відповідач по справі [PERSON] Зважаючи на те, що визнання права власності на квартиру в порядку набувальної давності можливе лише після визнання права власності на нього в судовому порядку, позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом. Позивач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з'явився, суду надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П., реєстровий № 125. Вищевказана квартира зареєстрована за вказаним власником в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 04.02.2003р., реєстровий номер 121. Відповідно до довідки №661, наданої ОСББ «Наш дом», [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS], з 03.09.2005 року, крім того, в зазначеній квартирі мешкає без права на площу відповідач [PERSON] [PERSON] постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] з квітня 2006 року і по теперішній час. Сплачує комунальні послуги. В квартирі знаходиться його майно, що підтверджується актом про проживання, виданим ЖЕК №2 «Бриз» Згідно акту про проживання від 19.05.2016 року, виданим ОСББ «Наш дом» [PERSON] постійно мешкає у квартирі [ADDRESS] з 2003 року і по теперішній час. В квартирі знаходиться його майно. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином суд враховує, що в строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується строк після квітня 2006 року, тобто з моменту заволодіння позивачем майном [PERSON] пройшло більше 10 років (ч. 1 ст. 344 ЦК України). Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідач [PERSON] в зазначеній квартирі ніколи не проживав. З 2004 року позивач відкрито, безперервно володіє та користуються вищевказаною квартирою, а також самостійно сплачує у повному обсязі всі необхідні платежі за проживання та утримання цієї квартири. Виходячи із приписів зазначеного законодавства та позиції ВССУ, суд вважає, що в даному випадку наявні всі передбачені законодавством підстави для визнання за позивачем права на майно - квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Outcome: approved