Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

20.08.2021 року, позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, вказуючи на те, що перебувала з відповідачем з 24.09.2013 року в зареєстрованому шлюбі до 17.08.2020 р.. Під час шлюбу, в них народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Дитина мешкає з позивачкою окремо від відповідача. Останній ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає. Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому уточнила свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частки його доходів, щомісячно і до повноліття дитини. Згідно ст.81 ЦПК України - \~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалу суду від 11.10.2021 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та додатками до неї відповідачу направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 15), яка отримана відповідачем (а.с. 16). У визначений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування вимог, що викладені в позовній заяві в порядку ст. 83 ЦПК України суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилася, але нею подано заяву в якій зменшено позовні вимоги та зазначено про розгляд справи у її відсутності, задоволення позову, крім того позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи було повідомлено належним чином замовною кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Приймаючи до уваги думку позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.2013 р., про що Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області було зроблено актовий запис №278. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17.09.2020 р. шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 16.09.2020 р. (а.с.6-7). До реєстрації шлюбу у сторін народилася дитина, яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] та актом №219/336 про фактичне проживання складеного головою КСН «Селище Західне» від 19.08.2021 згідно якої дитина мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із матір`ю ( а.с. 4, 8). Таким чином судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Сторони доказів про дохід не надали. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно\~ст.141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Нормами ч.1\~ст.191 СК України\~передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Так, судом встановлено, що договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, інформації щодо стягнень по іншим аліментним зобов`язанням відповідача, сторонами до суду не надавалося. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має \~виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину, та має можливість надати таке утримання оскільки є працездатною особою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та з \~урахуванням обов`язку матері також утримувати\~дитину,\~суд дотримуючись принципів\~розумності, справедливості\~та пропорційності, дійшов висновку про задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь \~ позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки доходу, починаючи з 20.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 908 гривень.

Outcome: approved