Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

21 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася із позовом, який в подальшому неодноразово уточнювала (остання редакція від 05.09.2017) до відповідача [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 25 січня 1992 року перебуває у шлюбі з відповідачем, під час якого вони разом придбали майно: квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]; будинок та інші господарські будівлі сарай, вбиральня, альтанка, водоколонка, замощення, огорожа, розташовані за адресою: м. Кривий Ріг вул. Інструментальна (Комсомольська), 15; земельна ділянка, на якій знаходиться вищевказаний будинок. Між сторонами не було досягнуто домовленості щодо поділу спільно нажитого майна, в звязку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просила визнати її право на ? вказаного майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник визнали позовні вимоги, не заперечували проти розподілу майна, просили стягнути половину судових витрат позивача, посилаючись на те, що саме з боку позивача була відсутня згода на мирне врегулювання питання розділу майна. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 січня 1992 року (а.с. 7). 20 травня 1997 року [PERSON] купив трикімнатну квартиру № 7 в будинку № 67 на мікрорайоні Індустріальний в м. Кривому Розі (а.с. 9). Відповідно до інформації, наданої КП «Криворізьке БТІ» від 25.04.2017 за № 474, станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на імя [PERSON] (а.с. 76). Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Отже, до виниклих цивільних відносин між сторонами має застосовується Кодекс про шлюб та сімю України, оскільки право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було набуто на час його чинності. Згідно зі ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Кожний з подружжя має рівні права на майно і в тому випадку, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми чи з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. При цьому ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України встановлено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх долі визнаються рівними. Відповідно до\~ст. 29 КпШС України якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Крім цього, як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру право чинів, [PERSON] 29.09.2007 придбав за договором купівлі-продажу домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг вулиця Комсомольська, будинок 15 (а.с. 19). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності (індексний номер 5582309) від 02.07.2013 [PERSON] являється власником земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг вулиця Комсомольська, 15, кадастровий номер 1211000000:04:131:0008 (а.с. 18). Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 87485211 від 19.05.2017, житловий будинок з господарчими будівлями (сарай, вбиральня, альтанка, водоколонка, замощення, огорожа, хвіртка), розташовані за адресою: м. Кривий Ріг вулиця Комсомольська, 15, земельна ділянка, кадастровий номер 1211000000:04:131:0008, належить [PERSON] (а.с. 81). Відповідно до\~ст. 60 Сімейного Кодексу України, який набув чинності 01 січня 2004 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 69 Сімейного Кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~\~ Згідно до ч. 3\~ст. 368 Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на встановлені обставини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та поділити майно що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за позивачем право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] та на 1/2 домоволодіння з господарчими будівлями та 1/2 земельної ділянки, які розташовані за адресою: м. Кривий Ріг вулиця Інструментальна (Комсомольська), 15. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в звязку з задоволенням позовних вимоги, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати, які документально підтверджені (а.с. 1-3), тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1653,60 грн. Що стосується посилань представника відповідача на відсутність згоди позивача на добровільне вирішення справи, і як наслідок стягнення з відповідача половини понесених позивачем витрат, суд вважає такі доводи представника відповідача такими, що не ґрунтуються на вимогах закону і не бере їх до уваги.

Outcome: approved