Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

20.03.2019 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебуває з 12.09.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу відносини у сторін значно погіршилося через різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, кожен має окремий бюджет та живе окремим життям. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим та не відповідає інтересам сторін. Просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 12.09.2004 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 967, розірвати, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». До початку судового засідання позивач подала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 32). Відповідач до початку судового засідання також подав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 28). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.09.2004 року, який зареєстровано Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 967, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через різні погляди на шлюб та сімейне життя. На даний час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться, кожен має окремий бюджет та живе окремим життям. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved