Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

1. Описова частина 09.07.2021 [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2018 року по травень 2021 року в розмірі 20 000 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказала, рішенням суду від 03.04.2018 з відповідача стягнуто аліменти на її користь на її утримання у зв`язку із проживанням із нею дитини із інвалідністю, в розмірі по 500 грн щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач несвоєчасно та не в повній мірі сплачував встановлені рішенням суду аліменти, станом на 01.06.2021 у нього виникла заборгованість по аліментах у вищевказаному розмірі 20 000 грн. Розмір 1% пені у відповідності до ст. 196 СК України, яка підлягає стягненню дорівнює розміру боргу. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивачки [PERSON] на адресу спрямував заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, судову повістку він отримав. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 15.06.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 167(а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.04.2018 із [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на її утримання, в розмірі 500, 00 грн щомісячно, до досягнення дитиною із інвалідністю - [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з 14.02.2018 року (а.с. 8-9). Згідно копії довідки -розрахунку № 79311 від 17.06.2021 виданої Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому листу № 274/803/18 від 23.05.2018 станом на 01.06.2021 нараховано в розмірі 20 000 грн. Норми права, які застосовані судом Статтею 88 Сімейного Кодексу України гарантовано право на утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю. Відповідно до статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України (тут і далі в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин). Висновки суду Глава 15 СК України (Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) містить статтю 196 у відповідній редакції, якою передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того зідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України «Права та обов`язки подружжя по утриманню». Зазначена глава не містить посилань на те, що визначення заборгованості по аліментам на одного із подружжя здійснюється відповідно до ст. 196 СК України. До того ж, аналізуючи зміст Глав 9, 15, 22 СК України слід дійти висновку, що ст. 196 СК України може застосовуватися виключно у випадку прямого на це посилання, що унеможливлює застосування вказаної статті по аналогії закону до Глави 9 СК України. Аналогічний підхід щодо дії статті 196 СК України висловив і Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі № 635/6679/16-ц (провадження № 61-22926св18). Зокрема Верховний Суд наголосив на тому, що вимоги статті 196 СК України передбачають відповідальність за прострочення сплати аліментів у вигляді неустойки тільки при виникненні заборгованості за аліментами, які сплачуються на дітей, повнолітніх дочки, сина. Крім того, Верховний Суд вказав на неможливість застосування аналогії закону «розширивши» дію статті 196 СК на інші правовідносини. Тому, зважаючи, що сімейним законодавством України не передбачена можливість застосування статті 196 СК України до інших аліментних зобов`язань, у тому числі й до зобов`язання щодо утримання того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю (ст. 88 СК України) позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed