Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. 1.1. [PERSON] звернулась з вказаною заявою та посилається на те, що [INFO] в м. Алушта у неї народилась дочка [PERSON] . Органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Тому [PERSON] просить встановити факт, що [INFO] в м. Алушта народилась [PERSON] , матір`ю якої є заявниця, а батьком дитини зазначити [PERSON] в порядку ч.1 ст.135 СК України. 1.2. [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились у судове засідання. Представник заявника [PERSON] подала заяву про розгляд цивільної справи в її відсутності та у відсутності її довірителя (а.с.2). 1.3. Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. 2. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 2.1. Відповідно до абз.1 ч.1 ст.2571 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. 2.2. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 2.3 Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони. 2.4. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.2571 ЦПК України. 2.5. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. 2.6. Згідно з ч.2 ст.147 СК України по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. 3. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи. 3.1. Зі змісту медичного свідоцтва про народження серії 35 №033963 від 8 серпня 2021 року (а.с.6) вбачається, що 7 квітня 2021 року о 13 годині 10 хвилин в м. Алушта у [PERSON] народилась дівчинка вагою 3360 грамів. Як вбачається з ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», м. Алушта розташовується на окупованій території України, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. 3.2. В матеріалах цивільної справи відсутня копія свідоцтва про шлюб, укладений [PERSON] з іншою особою. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 квітня 2021 року (а.с.7) вбачається, що заявниця обрала народженій нею дитині ім`я « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». 3.3. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що [INFO] в м. Алушта народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . 3.4. Водночас, визначення відомостей про батька дитини в порядку ч.1 ст.135 СК України відноситься до повноважень не суду, а відділу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюватиме державну реєстрацію народження дитини. Тому у задоволенні заяви в частині вимоги про визначення відомостей про батька дитини [PERSON] належить відмовити.

Outcome: partial