Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

20 лютого 2018 р. ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору б/н від 30.08.2012 р.,\~ [PERSON] отримав\~ кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 000,00 грн. Відповідач зобов'язався щомісячно погашати заборгованість, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач порушує кредитні зобов'язання та має станом на 21.01.2018 року заборгованість у сумі 13 983,65 грн., яка складається з: 290,82 грн. тіло кредиту; 102,47 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 12 448,28 грн. заборгованості за пенею; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 642,08 грн. штраф (процентна складова). Посилаючись на викладене, ПАТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості. Ухвалою судді від 03.03.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження на 19 квітня 2018 р., про що повідомлені сторони. Відповідач отримав копію ухвали 09.03.2018 р., у визначений у ній строк відзив та/чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін суду не надав, а тому у відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначені у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання відповідно до ст.625 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2012 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умовами) та тарифами. З тарифів, які є невід'ємною частиною до договору, вбачається, що відповідач повинен був щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, вносити щомісячні платежі у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов при порушенні строків будь-яких платежів, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язався сплатити банку штрафи у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості з урахуванням процентів та комісій. З аналізу розрахунку, наданого Банком, встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконував, у зв'язку з чим станом на 21.01.2018 року позивач нарахував заборгованість у розмірі 13 983,65 грн., яка складається з: 290,82 грн. тіло кредиту; 102,47 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 12 448,28 грн. заборгованості за пенею; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 642,08 грн. штраф (процентна складова). Розмір нарахованої заборгованості за кредитом та процентами відповідачем не спростований, а тому підлягає стягненню на користь позивача. Проте, суд вважає, що дії позивача щодо нарахування відповідачеві, крім штрафу, ще й пені є незаконними. Пеня і штраф є різновидом неустойки, і одночасно можуть бути стягнуті лише за різні порушення договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував і штраф і пеню за одне й те ж порушення договірного зобов'язання. Таким чином, фактично мала місце подвійна юридична відповідальність за одне і те ж порушення, що за\~Конституцією України\~є неприпустимим. У зв'язку з зазначеним позовна вимога про стягнення 12 448,28 грн. заборгованості за пенею не підлягає задоволенню, а розмір процентної складової штрафу у зв'язку з цим підлягає зменшенню до 19,66 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача стягненню з відповідача підлягає 290,82 грн. заборгованості за кредитом; 102,47 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 19,66 грн. штраф (процентна складова), що разом складає 912,95 грн. Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України на користь позивача стягненню з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на суму 115,04 грн.

Outcome: partial