Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

21.09.2016 року до суду надійшов вищевказаний позов, вимоги якого зменшувались у процесі розгляду справи і в якому позивачка, посилаючись на порушення своїх трудових прав невиплати їй заробітної плати та не проведенням з нею повного розрахунку при звільненні, просила стягнути з відповідача: 3000 грн. - невиплаченої заробітної плати, 22828 грн. 40 коп. - середнього заробітку за 280 днів затримки розрахунку при звільненні та 5000 грн. - у відшкодування моральної шкоди, яка полягає в потребі докладати додаткових зусиль для організації свого життя, вимушеності економити на харчах і одязі, порушенні звичного способу життя, негативному впливу на стан здоров'я, приниженні із-за ігнорування прав. Позивачка та представник відповідача в судове засідання не з'явилися, надіславши клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності позивачки та представника відповідача. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії наказу відповідача від 16.06.2015 року № 217-к, позивачку прийнято на роботу до відповідача, а 20.08.2015 року звільнено з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наявною в матеріалах справи, копією наказу відповідача від 20.08.2015 року № 244-к. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії виданого відповідачем розрахункового листа, відповідач станом на кінець 2015 року має заборгованість перед позивачкою в сумі: 3000 грн.. Згідно зі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Будь-яких конкретних правових доказів спростування позовних вимог про стягнення з нього: 3000 грн. - невиплаченої заробітної плати, 22828 грн. 40 коп. - середнього заробітку за 280 днів затримки розрахунку при звільненні, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Тому, позовні вимоги про стягнення: 3000 грн. - невиплаченої заробітної плати, 22828 грн. 40 коп. - середнього заробітку за 280 днів затримки розрахунку при звільненні, суд вважає обґрунтованими. Також суд вважає, що невиплатою заробітної плати та не проведенням з позивачкою остаточного розрахунку при звільненні, позивачці заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідача в порушенні трудових прав позивача, судом встановлена. Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивачки в зв'язку з порушенням її трудових прав, суд вважає, що 3000 грн., є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди. Доводи відповідача в письмових запереченнях на скрутне матеріальне становище позивача, накладення арешту на його рахунок та пропуск позивачкою тримісячного строку для звернення суду за захистом своїх прав, суд вважає безпідставними, оскільки матеріальне становище відповідача та накладення арешту на його рахунки, не є правовою підставою для порушення трудових прав позивачки, а згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково. Оскільки позов частково задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави, підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору суд визначає із розміру задоволених позовним вимог майнового і немайнового характеру.

Outcome: partial