Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

21 вересня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що [INFO] померла її баба [PERSON]. За життя покійна склала заповіт, за яким земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташовану в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області заповіла їй. Але 05 серпня 2015 року нотаріусом роз'яснено про неможливість видати свідоцтво про право власності на земельну ділянку за заповітом, у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачка в судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оскільки позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач не з'явився в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що 29 вересня 2014 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, зареєстрований в реєстрі за № 15, за яким земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Мурахівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області заповіла позивачці ( а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 19 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га. З копії спадкової справи № 290/2014, зареєстрованої у спадковому реєстрі за № 56924322 заведеної державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори слідує, що 19.12.2014 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом, окрім неї інших спадкоємців за заповітом немає (а.с.18). 23 грудня 2014 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON] син покійної (а.с.25). 05 серпня 2015 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори позивачці відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.11). Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 3,4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня особа, вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною 1 статті 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки отримавши відмову нотаріуса позивачка відповідно до ст.16 ЦК України та п.23 вказаної вище постанови Верховного суду України звернулася до суду за захистом порушеного права позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved