overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

20 січня 2014 року позивач звернулися до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 26 липня 2008 року між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося. Між позивачем та відповідачем припинені шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не можливе. Позивач просить розірвати шлюбу з відповідачем та розподілити майно набуте під час шлюбу. Позивач у судовому засіданні усно заявив клопотання щодо зменшення позовних вимог та просить в частині розподілу майна залишити без задоволення на підставі мирного врегулювання даного питання, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу просить задовольнити. Відповідач у судовому засіданні підтримав заявленне клопотання, не заперечує щодо його задоволення, просить розірвати шлюб між ним та позивачем, в іншій частині позовних вимог просить залишити без задоволення. 26 липня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1450. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи те, що визнання позову відповідачем не порушує прав та свобод інших осіб та не суперечить закону, вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] підлягає задоволенню. З викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 лютого 1990 року міським відділом РАЦС м. Першотравенська Дніпропетровської області за актовим записом №16. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона 02 лютого 1996 року вступила до шлюбу з відповідачем, їх шлюб зареєстрований 09 лютого 1990 року міським відділом РАЦС м. Першотравенська Дніпропетровської області за актовим записом №16. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, вони різні люди, з різними характерами та різними поглядами на сімейне життя. З цієї причини між ними часто виникали сварки, які з часом переросли у взаємну неприязнь. Взаємна неприязнь стала причиною припинення шлюбних відносин. При таких взаємовідносинах, які склалися між ними, поновлення шлюбних відносин неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати, стягти з нього судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу, просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 цього ж Кодексу - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона є опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала із підстав зазначених в ньому та просила стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. до її повноліття. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Заможне, Житомирського району, в свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Житомирського районного суду від 31 травня 2013 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Рішення набрало законної сили. Відповідно до розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 18 липня 2013 року №256 [PERSON], [INFO] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO] (а.с.6). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачкою своїх обов'язків, як матері, утримувати свою неповнолітню дитину, яка потребує матеріальної допомоги, що є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 20 вересня 1997 року у відділі РАГС по м. Костянтинівці, від спільного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, з липня 2012 року мешкають окремо. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказуючи, що позовні вимоги підтримує, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати (а.с.14). Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував (а.с.15). Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 вересня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 414, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАГС по м. Костянтинівці (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом РАГС адміністрації Омсукчанського району Магаданської області Російської Федерації (а.с.05). З липня 2012 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулася до Іллічівського райсуду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 20.02.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1165. Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб, оскільки спільне проживання з відповідачем не можливо через відсутність взаєморозуміння. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій зазначила, що шлюбні стосунки між нею відповідачам припинені у зв'язку з несумісністю характерів з квітня 2012 року. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надійшла заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що шлюбні стосунки припинені у зв'язку с несумісністю характерів з квітня 2012 року. Позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з квітня 2012 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, де зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 24 жовтня 1998 року по 15 липня 2013 року. Відповідно до рішення Брусилівського районного суду від 15 липня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO],[PERSON] [INFO], залишено проживати з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у вихованні дітей. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, не може знайти роботу, а тому не має доходів, щоб платити аліменти. Вважав, що він зможе сплачувати на двох дітей лише по 100 гривень щомісячно. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно наданих копій свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьками дітей є сторони [PERSON] та [PERSON] Довідкою виконавчого комітету Хомутецької сільської ради підтверджується, що діти [PERSON], [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] Згідно з рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 15 липня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дітей залишено проживати з матір'ю, позивачкою після розірвання шлюбу обрано прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сторонами не надано суду доказів про те, що відповідач має регулярний дохід, з якого може бути визначена частка для сплати аліментів. З урахуванням обставин, вказаних у ст.182 Сімейного кодексу України, та зважаючи на те, що відповідач в даний час не працює, відсутні дані про інші доходи відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які належить стягнути з відповідача на користь позивача на утримання двох дітей, слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком дитини і зобов'язаний її утримувати, однак цього не робить . Оскільки позивачу невідомо чи має відповідач офіційне працевлаштування, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі - 1000 грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги зменшила, згодна на запропоновану відповідачем суму 500 грн. 00 коп. щомісяця. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає частково, згоден виплачувати 500 грн. 00 коп. щомісяця. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] відповідач є батьком дитини, яка народилась у позивачки. Як випливає з довідки ЖБК № 9 без номеру дитина знаходиться на утриманні матері - [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки цей обов'язок відповідачем не виконується, матеріальне утримання на дитину повинне бути стягнене в примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З позовної заяви вбачається, що відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід. Згідно ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, у даному конкретному випадку, враховуючи, що відомостей про працевлаштування відповідача у суду не має, відповідачем не надано доказів того, що у зв'язку із станом здоров'я та матеріальним становищем чи з інших причин, він не має можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачкою розмірі, суд доходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. 00 коп., щомісяця, починаючи з 20 січня 2014 року, до повноліття дитини. Судові витрати на підставі ст..88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. ст. 180-182, ст..184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

20 січня 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 23 вересня 2005 року по 24 вересня 2010 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити . Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та надав суду заперечення, в яких просив суд задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. на місяць, оскільки на теперішній час безробітний. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 23 вересня 2005 року по 24 вересня 2010 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі тоді, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач не має стабільного доходу, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. За такого, з урахуванням половини мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 600 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

20 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 13287 грн. 09 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 1300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконувала у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 13287 грн. 09 коп., з якої 3901 грн. 53 коп. - заборгованість по кредиту, 8276 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 608 грн. 91 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 7-18). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

20 січня 2015р. Коростишівським районним судом розглянуто цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Коростишівської РДА, який діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. При ухваленні заочного рішення судом не вирішено питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 487,20 грн., тому необхідно ухвалити додаткове рішення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якоїсь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

20 січня 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду, просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліменти на утримання дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали разом у зареєстрованому шлюбі з 22.05.2010 року. Під час шлюбу у них народилися два сина [PERSON] та [PERSON], які на даний час перебувають на її утриманні. Однак відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх малолітніх дітей, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву про те, що позов підтримує і просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, натомість надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і просить розглянути справу без його участі. Зважаючи на те, що сторони по справі не з'явились в судове засідання, але звернулись до суду із заявами про, те щоб розгляд справи відбувався без їх участи та без фіксування судового процесу звукозаписувальними засобами, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Згідно абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України та те, що відповідач повністю визнав вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Outcome: approved