Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

21 жовтня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі. В позовні заяві вказав, що 06 травня 2008 року між його матір'ю - [PERSON] та ПП «Агроекологія» укладено договір оренди належної останній земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,25 га. За умовами договору оренди [PERSON] надала у строкове платне користування Приватному підприємству «Агроекологія» земельну ділянку площею 5,25 га (кадастровий номер [NUMBER]) на умовах визначених договором оренди. Строк дії договору оренди - 25 років. [INFO] [PERSON] померла, а позивач успадкував належну їй земельну ділянку. Маючи намір самостійно обробляти земельну ділянку, позивач вирішив розірвати договір оренди з відповідачем на підставі п.40 договору оренди та письмово повідомив про прийняте рішення відповідача, написавши відповідну заяву 02 вересня 2016 року. Відповідач розірвати договір оренди земельної ділянки в добровільному порядку відмовився. В зв'язку з цим позивач звернувся в суд з зазначеним позовом до відповідача та просив договір оренди землі від 06 травня 2008 року, укладений між [PERSON] та приватним підприємством «Агроекологія», в особі директора Лубенця Василя Петровича, зареєстрований у Шишацькому ВО Миргородського районного відділу ДП «Центру Дердавного земельного кадастру» 27 квітня 2009 року за №040954500206, - розірвати Сторони в судове засідання не з'явились, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Лукяненко С.Л. подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. (Т.1 а.с.37, 130) Дослідивши надані позивачем докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 травня 2008 року в с.Михайлики Шишацького району Полтавської області між [PERSON] (орендодавець) та ПП «Агроекологія» в особі директора Лубенця Василя Петровича (орендар) укладено договір оренди землі (Т.1 а.с. 4,5). 27 квітня 2009 року Шишацьким ВО Миргородського РВ Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» вищевказаний договір зареєстрований за №040954500206 в державному реєстрі земель, що підтверджується відміткою на копії самого договору (а.с.5). За умовами даного договору орендодавець передає в строкове платне користування на 25 років належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,25 га. [INFO] [PERSON] померла, а позивач успадкував належну їй земельну ділянку площею 5,25 га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НВА 024661, виданого приватним нотаріусом Шишацького районного нотаріального округу Макаренко Н.О. 23 серпня 2016 року. (Т.1 а.с.7). Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, набув право власності на вищевказану земельну ділянку площею 5,25 га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №66500725 від 23.08.2016 (Т.1 а.с.6). Позивач, як новий власник земельної ділянки, має бажання самостійно їх обробляти. У зв'язку з цим він 02 вересня 2016 року в письмовому порядку звернувся до керівництва ПП «Агроекологія» з проханням про розірвання договору оренди земельної ділянки, який був укладений з його матір'ю. На письмове звернення позивач відповіді від ПП «Агроекологія» не отримав. У вересні 2016 року позивач опублікував у Шишацькій районній газеті «Сільське життя» заяву про наміри, у якій додатково повідомив про свій намір розірвати вищевказаний договір оренди землі. Відповідач відмовився в добровільному порядку розірвати договір оренди. Натомість неодноразово звертався до позивача з пропозицією внести зміни до договору оренди землі. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Таким чином позивач правомірно набув права власності на спірну земельну ділянку, а також до нього перейшли всі права спадкодавця, що належали їй у звязку з перебуванням у її власності вказаної земельної ділянки. Згідно ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом (ч.9 ст.93 ЗК). Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі»). Пунктом 40 Договору оренди від 06 травня 2008 року визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, але з дотриманням умов п.26 цього договору є підставою для зміни умов або розірвання договору. Частинами 2 та 3 ст.6 ЦК України визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК). Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п.7 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів судового захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що при укладенні договору оренди землі сторони погодили у пункті 40 договору таку підставу розірвання договору, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а відповідач в добровільному порядку виконати дані умови договору відмовляється, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Позивач є інвалідом 2-ї групи і відповідно до п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від справи судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд на підставі ч.3 ст.88 ЦПК України стягує судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved