Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

20 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс-Агро» (надалі - ТОВ «Олімпекс-Агро») звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просять стягнути заборгованість за договором купівлі-продажу, внаслідок не виконання грошового зобов'язання у розмірі 44 168,69 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Олімпекс-Агро» зазначив, що 30.11.2016 року між товариством та відповідачем укладено договір купівлі-продажу молока у кількості 4800 л. на суму 46 992,00 грн., про що було складено накладу № 830 від 30.11.2016 року. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови договору, передав відповідачу молоко у вказаному вище розмірі. Однак, відповідач взяті на себе обов'язки належним чином не виконав, а саме оплатив вартість товару частково у розмірі 2 823,31 грн. Таким чином, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує грошове зобов'язання за договором купівлі-продажу, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 44 168,69 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.08.2017 року відкрито провадження по справі. Справа у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII. 23.10.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Олімпекс-Агро», у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу молока у кількості 4800 л. укладений 30.11.2016 року між ним та ТОВ «Олімпекс-Агро». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що він працював в ТОВ «Олімпекс-Агро» слюсарем-ремонтником з обслуговування холодильних установок. 30.11.2016 року він, прийшовши на своє робоче місце, виявив факт скисання молока, яке знаходилося в цистернах, холодильне обладнання не працювало, у зв'язку з систематичним відключенням електрики в с. Голубівка у цей період. Про вказаний факт він доповів керівництву, на що його запевнили, що ніяких стягнень з нього не буде. На місце події прибув зоотехнік та на його вимогу він підписав не заповнену накладну. Згодом він дізнався, що прокисле молоко частково реалізували. Через кілька місяців з його заробітної плати почали утримувати грошові кошти, як йому повідомили, в рахунок відшкодування шкоди внаслідок скислого молока. [PERSON] зазначає, що його навмисно ввели в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, за умови підписання накладної він нібито погодився на укладення даного правочину, повірив, що до нього не будуть пред'являтися вимоги. Крім того, договір купівлі-продажу від 30.11.2016 року, на який посилається ТОВ «Олімпекс-Агро», в порушення вимог ст. ст. 53, 203, 207, 208 ЦК України не може вважатися укладеним, оскільки він не викладений в письмовій формі і не підписаний сторонами, позивачем не надано доказів передачі товару відповідачу, їх вартості, сплати будь-якої частини вартості товару. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2017 року вищевказані позови об'єднано в одне провадження. 07.12.2017 року на адресу суду надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу, відповідно до яких ТОВ «Олімпекс-Агро» зазначає, що договір купівлі-продажу від 30.11.2016 року відповідає нормам чинного законодавства, оскільки [PERSON] на момент його укладення мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення даного договору. Жодних доказів того, що даний договір підписаний під впливом обману чи інших фактів, що призвели до несвідомого підписання договору позивачем не надано. У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Олімпекс-Агро» не підлягають задоволенню, оскільки позивач ввів [PERSON] в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, а саме за умови підписання накладної, він нібито погодився на укладення даного правочину, повірив, що до нього не будуть пред'являтися вимоги. Крім того, позивачем не доведено, що відповідач отримав молоко у кількості 4800 л., яким саме способом він забрав цей товар і за допомогою чого, оскільки у позивача не має товарно-транспортних накладних на відвантаження товару. Також, позивачем не надано доказів того, що відраховані із заробітної плати відповідача грошові кошти в сумі 2 823,31 грн. є авансом за молоко. У своїй відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості ТОВ «Олімпекс-Агро» зазначає, що в момент укладення договору купівлі-продажу молока відповідач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, про що свідчить написана ним заява, якою останній просив виписати йому в рахунок заробітної плати 4 800 кг молока. А передача товару (молока) здійснювалась шляхом самовивозу. Представник позивача за первісним позовом Євдакова А.М. в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеним в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити з підстав, викладених у запереченнях на зустрічну позовну заяву. В судовому засіданні відповідач і його представник, кожен окремо, просили відмовити в задоволенні первісного позову з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, яку просили задовольнити. Допитані зі сторони відповідача свідки [PERSON],[PERSON] надали суду показання про те, що їм відомо про факт скисання молока на підприємстві ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», у якому хотіли звинуватити [PERSON] Про наявність укладеного договору купівлі-продажу молока їм нічого не відомо, а накладну його змусили підписати задля того, щоб не понести збитки, які сталися не з вини [PERSON] Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] в період з 12.05.2016 року по 18.04.2017 року працював у ТОВ «Олімпекс-Агро» на посаді слюсаря-ремонтника з обслуговування холодильних установок, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.24). Суду надано заяву [PERSON] від 30.11.2016 року, згідно з якою останній просить директора ТОВ «Олімпекс-Агро» виписати йому в рахунок заробітної плати 4800 кг молока (а.с.46). Згідно з накладною № 860 від 30.11.2016 року [PERSON] передано молоко (жирність 3,7 %) у кількості 4800 кг, вартістю 46992,00 грн. (а.с.5). З наданої довідки ТОВ «Олімпекс-Агро» від 14.06.2017 року вбачається, що станом на 14.06.2017 року заборгованість [PERSON] на користь ТОВ «Олімпекс-Агро» складає 44 168,69 грн. (а.с.6). До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме саме. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Важливими умовами договору купівлі-продажу, крім самого предмету договору, є його ціна, кількість, якість, асортимент, комплектність товару, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару тощо. Тобто договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Та навпаки недосягнення сторонами у належній формі згоди хоча б по одній з істотних умов договору може стати наслідком визнання такого договору неукладеним. Договір купівлі-продажу від 30.11.2016 року, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, має бути укладеним сторонами у письмовій формі. Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм договір купівлі-продажу від 30.11.2016 року, неможна вважати укладеним між ТОВ «Олімпекс-Агро» та [PERSON], тобто таким, що відбувся, оскільки з наданих суду доказів не вбачається досягнення сторонами в належній формі згоди щодо істотних умов такого договору. Крім того, суду не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що сторонами договору вчинялися фактичні дії на його виконання, а саме передача-отримання товару (молока), сплата частини його вартості тощо. Посилання позивача на накладу № 830 від 30.11.2016 року, як на факт укладення договору, не можна вважатися належним доказом вчинення між сторонами договору купівлі-продажу, оскільки накладна за своєму правовою природою є документом, що використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, є супровідним документом, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача. Тобто, накладною фіксується факт виконання умов договору купівлі-продажу в частині прийому-передачі товару. Заява [PERSON] від 30.11.2016 року про виписку йому в рахунок заробітної плати 4800 кг молока, суд розцінює, як пропозицією укласти договір купівлі-продажу, однак з матеріалів справи не вбачається того, що сторонами було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов такого договору, і як наслідок укладено договір. Отже враховуючи, що договір купівлі-продажу між сторонами не відбувся, підстав для відповідальності сторін за неналежне виконання такого договору не має. У зв'язку з цим, у задоволенні позову ТОВ «Олімпекс-Агро» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу внаслідок не виконання грошового зобов'язання слід відмовити. Вирішуючи позов [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.11.2016 року, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правовий аналіз норм ЦК України свідчить про те, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено). Враховуючи те, що між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу, підстав для визнання такого договору недійсним у суду не має. У зв'язку з цим позов задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені сторонами судові витрати по справі слід покласти на останніх. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed