Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29.08.19. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя (а.с.2-3), який заявою про збільшення позовних вимог уточнив (а.с.39-40), мотивуючи свої вимоги наступним. 16.09.2006 року сторони уклали шлюб, який рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 листопада 2017 року було розірвано. В період шлюбу на ім`я відповідача в інтересах сім`ї сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Для придбання будинку на ім`я відповідачки було оформлено у 2006 році кредит в АТ «Укрсоцбанк», який фактично погашав позивач за кошти з оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Докази щодо сплати кредиту саме позивачем, надати не вбачається за можливе. 01.10.2008 року позивач остаточно погасив кредит за рахунок проданої нерухомості за адресою: [ADDRESS] , вартість якої склала 1906050,00 грн. Кошти позивач отримав 30.09.2008 року від колишньої дружини [PERSON] . Крім того вказана нерухомість належала [PERSON] особисто, та була набута ним ще до шлюбу з [PERSON] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами інвентаризаційна вартість будинку станом на 29.06.2019 року складає 460149,00 грн. Вважає спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя, крім того зазначає, що відповідачка з часу придбання спірного будинку проживала по [ADDRESS] біля трьох місяців, а саме коли вона працювала в м. Чернігові, однак в подальшому вона переїхала працювати до міста Києва, де і працює на даний час. Весь час з моменту придбання, утриманням спірного будинку займається особисто позивач, відповідачка жодного разу не цікавилась будинком, тобто він майже 13 років несе тягар утримання спірного будинку, сплачує комунальні послуги та робить поточний ремонт. Також внаслідок залиття вулиці Декабристів в міста Чернігова відбулось руйнування спірного будинку з господарськими спорудами, і позивач за свій кошт робив відновлення садиби. Просив визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за ним право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , та припинити право спільної сумісної власності на це майно; усі судові витрати стягнути з відповідача. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві (а.с.2-3) та в заяві про збільшення позовних вимог (а.с.39-40). Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] , оскільки є його сусідкою. Додатково пояснила, що їй відомо, що [PERSON] брав кредит для купівлі будинку в АТ «Укрсоцбанк». Знає про це зі слів знайомої, яка працює у вказаному банку [PERSON] Він погашав кошти за кредит, здійснював оплату своєчасно. Будинок купили в 2006 році. Дружина [PERSON] проживала в будинку певний час, потім поїхала працювати в м. Київ, і приїжджала додому лише на вихідні, а потім раз на півроку чи на рік. Останні два роки в будинку її не бачила. Коли вони проживали разом, бійок між ними не бачила. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] , оскільки перебувала з ним у цивільному шлюбі 16 років. Зазначила, що на момент, коли вони перестали проживати разом, вони мали спільне майно. У вересні 2008 року вона продала магазин по [ADDRESS] , та сплатила [PERSON] частину його вартості в сумі 110 000,00 доларів США. Вказані кошти він вніс за кредит в Укрсоцбанку за будинок по [ADDRESS] , отримавши на нього відповідні документи. Це їй відомо зі слів [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] , оскільки в 2006 році він звернувся в Укрсоцбанк, де вона працює, з проханням надати кредит на придбання будинку. Однак кредитний договір був оформлений на його дружину, яка надала до банку всі необхідні документи, однак фактично оформленням, оплатою та погашенням кредиту займався [PERSON] . Його дружину бачила один раз при укладенні договору. Для погашення кредиту приходив з жінкою. До оформлення кредиту, [PERSON] не знала. Коли він погасив заборгованість, з його слів це були кошти від продажу бізнесу, вона видала довідку про відсутність заборгованості. ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.89). Надіслала до суду 07.11.2019 заяву (а.с.50) та 28.11.2019 пояснення (а.с.69), в яких зазначила обставини проживання разом з позивачем [PERSON] . 17.10.2019 позивач [PERSON] надав до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.39-40). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.11.2017 року було вирішено шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 362 -розірвати; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с.7-8). Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.11.2006 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) зазначено, що за цим договором Продавець (в особі представника) зобов`язуються передати майно (житловий будинок) у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти це майно і сплатити за нього обговорену грошову суму (п.п. 1.1). Житловий будинок, що відчужується за даним Договором розташований в [ADDRESS] . Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площа якої 585 кв.м. На зазначеній ділянці розташований житловий будинок «А-1», дерев`яний, цегляний, загальною площею 104,3 кв.м, житловою площею 49,2 кв.м (п.п. 1.2.). Продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчиняється за 277750 гривень 00 копійок, які покупець зобов`язується сплатити продавцю (в особі представника) до першого грудня дві тисячі шостого року (п.п. 2.1.) (а.с.10). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12678206 від 28.11.2006 року зазначено, що [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу 5415 / 28.11.2006 / Красного О.В. , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу, має у приватній власності, 1/1 частка, об`єкт нерухомості: будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Крім того вказана обставини підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.12.2019 за № 192430284 (а.с.91-93). Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальна площа приміщень - 103,2 кв.м; житлова площа - 49,2 кв.м.; допоміжна площа - 50,8 кв.м.; літніх неопалюваних приміщень - 3,2 кв.м; інвентаризаційна вартість будинку станом на 29.06.2019 року складає 460149,00 грн. (а.с.14). Згідно копії заяви [PERSON] від 19 березня 2008, завіреної приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., вбачається, що він надав згоду на укладання договору купівлі - продажу або укладання договору дарування житлового будинку на ім`я [PERSON] , [INFO] , що розташований в [ADDRESS] , його дружиною [PERSON] . Житловий будинок, який буде відчужуватися [PERSON] , є їх з гр. [PERSON] спільною сумісною власністю як такий, що набувався у період перебування у шлюбі, зареєстрованому 16.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції. При цьому він заявляє, що такий правочин відповідає інтересам їх сім`ї, та погоджується з тим, щоб умови договору купівлі-продажу або договору дарування житлового будинку визначалися його дружиною самостійного (а.с.57). В матеріалах справи міститься лист ТОВ «ЧЕРНІГІВГАЗ ЗБУТ» від 20.08.2019, згідно якого вбачається, що особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] , відкритий на [PERSON] , будь-які інші побутові споживачі не звертались до товариства для переоформлення особового рахунку та не надавали підтверджуючих документів про право власності чи користування газифікованим об`єктом споживача за вищевказаною адресою (а.с.20). Одночасно відповідачкою надано до суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг (а.с.72-78), однак ідентифікувати їх як оплату саме за спірний будинок не вбачається за можливе. IV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін. Згідно положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Як вбачається з позовних вимог, позивач [PERSON] просить виділити йому 2/3 частки спірного будинку, оскільки фактично він сплачував кредит, оформлений на його придбання, та вніс в рахунок погашення всієї заборгованості кошти від продажу магазину, який придбав у власність до укладення шлюбу з відповідачкою [PERSON] . Вказані обставини позивач доводить лише показами свідків, інших належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надав. Таким чином, враховуючи, що оскільки спірний житловий будинок набутий сторонами за час шлюбу, відповідно він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність його поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . V. Розподіл судових витрат. За змістом ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачено судовий збір у розмірі 2300,74 грн. про подачі позову (а.с.1) та судовий збір у розмірі 766,90 грн. до заяви про збільшення позовних вимог (а.с.38). Оскільки позов задоволено частково, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір лише у розмірі 2300,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial