Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

19 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з даною заявою, зазначивши, що 16 грудня 2017 р. в с. Степове на території Аксайського району Ростовської області Російської Федерації помер [PERSON]. Заявник отримав документи про смерть померлого неналежного зразка, які не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Задля реалізації своїх спадкових та соціальних прав заявнику було необхідно отримати в органах РАЦС України свідоцтво про смерть, у чому їй було відмовлено Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. У звязку із цим просила встановити факт смерті померлого в с. Степове на території Аксайського району Ростовської області Російської Федерації вказаного числа. По справі відкрито провадження у справі за правилами\~глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.\~\~\~\~\~\~\~ Представник заінтересованої особи надав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності на розсуд суду. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №140366Є, виданого 30.08.2008 року Совєтським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції (а. с. 18) Згідно медичного свідоцтва про смерть №581710 від 18.12.2017 року виданого Державним бюджетним закладом Ростовської області «Бюро судово медичної експертизи» на бланку №106/у-08 який видано діючим медичним закладом визнаної держави Російської Федерації, [PERSON] помер 16.12.2017 року в с. Степове Аксайського району Ростовської області Російської Федерації. (а. с. 20, 21) Також встановлено, що [PERSON] звернулась до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області аби отримати свідоцтво про смерть, 16 січня 2018 року, вихідний номер №15.5-17-9 у чому їй було відмовлено та рекомендовано для реєстрації смерті [PERSON] надати оригінал лікарського свідоцтва про смерть серії 60 №581710 від 18.12.2017 року (а. с. 28) При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: У відповідності до ст. 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до абзацу першого п. 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~з наступними змінами та доповненнями, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється діяКонституціїта законів України. З аналіз вказаної норми вбачається, що дія Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» поширюється лише на територію Республіки Україна та не може бути використана для встановлення фактів смерті лише на тимчасово окупованій та непідконтрольній органам влади Республіки Україна, території. Місцем смерті [PERSON] зазначено територію іншої суверенної держави Російської Федерації. В компетенцію українського суду не входить встановлення фактів, що мають юридичне значення, на території Російської Федерації. Положеннями\~ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~передбачено, що діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Однак, свідоцтво про смерть, що видано на тимчасово окупованій території України, в м. Макіївка Донецької області, було видано на підставі лікарського свідоцтва про смерть серії 60 №581710 від 18.12.2017 року, виданого легітимним лікарським закладом Російської Федерації - Державним бюджетним закладом Ростовської області «Бюро судово медичної експертизи» на бланку №106/у-08. При зверненні до Приморського районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було розяснено, що вона має право на отримання свідоцтва про смерть належного зразка за умови надання оригіналу лікарського свідоцтва про смерть серії 60 №581710 від 18.12.2017 року, виданого легітимним лікарським закладом Російської Федерації - Державним бюджетним закладом Ростовської області «Бюро судово медичної експертизи» на бланку №106/у-08. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки юрисдикція судів Республіки Україна розповсюджується лише на територію України, в тому числі на тимчасово не підконтрольну та окуповану і не може виходити за її територіальні межі, а також враховуючи те, що в даному випадку судове рішення не є єдиним способом захисту прав заявника, а також звернення до суду є не вірним способом захисту, обраним заявником,

Outcome: dismissed