Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

21 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в натурі із майна, що є у спільній власності. 16 березня 2015 року позивач подав заява про збільшення позовних вимог. Свої вимоги мотивує тим, що він та відповідач після смерті батька набули право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,2500 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0551 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. На даний час між сторонами виникають спори про порядок користування і володіння даним майном. Угоди про спосіб виділення часток із загального майна не досягнуто. Таким чином, позивач змушений звернутись до суду із даним позовом з метою виділення в натурі часток вищезазначеного майна. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити відповідно до варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1224/1225/15-24 від 28.09.2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАА № 490095 від 04.11.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 3-374 [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями житлового будинку [ADDRESS]. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER]. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку видано на ім'я [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАА № 490097 від 04.11.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 3-376 [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки видано на ім'я [PERSON] /а.с. 40/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАА № 490096 від 04.11.2014, зареєстрованого в реєстрі за № 3-375 [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями земельної ділянки площею 0,0551 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та передана для ведення особистого селянського господарства. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки видано на ім'я [PERSON] /а.с. 43/. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 2 даної статті, майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч. 2 даної статті, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 вказаної статті, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 367 Цивільного кодексу України, передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1224/1225/15-24 від 28.09.2015 позивачу можливо виділити в натурі належну йому частку із житлового будинку, а саме: кімната А 1-1 - загальною площею 12,40 кв.м., приміщення а І веранда - загальною площею 10,10 кв.м., та приміщення а ІІ комора - загальною площею 5,60 кв.м., згідно з технічним паспортом, виданим КП «Ніжинське МБТІ» інвентаризаційний № 182, загальною площею 28,10 кв.м., належну частку земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та належну частку та земельної ділянки площею 0,0551 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та передана для ведення особистого селянського господарства /а.с. 90-118/. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України вбачається, що позивач є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,2500 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0551 га за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS]. Таким чином, власність позивача є спільною частковою власністю. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між позивачем та відповідачем не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою не визначений. На підставі ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками, право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки, виділити належну позивачу частку житлового будинку та земельних ділянок без рішення суду неможливо, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а частка позивача підлягає виділенню в натурі за рішенням суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають відшкодуванню судові витрати понесені позивачем та підтвердженні документально у справі, а саме: витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 690 грн. 00 коп., витрати, пов'язані із проведенням судової будівельно-технічної експертизи у сумі 5013 грн. 50 коп., витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 420 грн. 00 коп. Тому із відповідача на користь позивача слід стягнути - 6123 грн. 50 коп.

Outcome: approved