Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

20 січня 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою стягнути борг за договором позики в сумі 21000 грн., проценти за користування грошима в сумі 7078,68 грн. та судові витрати, мотивуючи його тим, що 27 лютого 2014 року на прохання [PERSON] передала йому у борг гроші на суму 21000 гривень, які він зобовязався повернути до 1 червня 2014 року згідно оформленої розписки, однак не повернув. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позов у повному обсязі, пояснивши, що згідно написаної розписки відповідач позичив у неї 21000 гривень на строк до 1 червня 2014 року, однак не повернув до цього часу і прямо сказав їй, що не поверне ніколи. Відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи згідно правил ст. 74-76 ЦПК України. У звязку з цим суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення за правилами ст. 224 ЦПК України на підставі наявних доказів. Перевіривши наявні докази, суд вважає правильним позов задовольнити повністю з наступних підстав. Встановлено, що згідно долученої до справи копії розписки від 27.02.2014 р. [PERSON] зобовязався сплатити борг [PERSON] в розмірі двадцять однієї тисячі гривень до 01.06.2014 р.. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ст. 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами (ч. 1). Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За правилом ч. 1 ст. 638 цього Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно правила ч. 2 ст. 640 цього Кодексу якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Надана позивачем розписка за своїм змістом посвідчує передання певної суми грошей та зобовязання їх повернути у визначений строк, що становить основний зміст та всі істотні умови позикового зобовязання, передбаченого ч. 1 ст. 1046 ЦК України і є належним підтвердженням укладеного між сторонами договору позики зазначеної суми грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені в договорі. За правилом ч. 2 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, прийнявши виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові, а разі неможливості його повернення кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч. 3 цієї статті). Враховуючи, що борговий документ перебуває у кредитора після закінчення строку виконання, зазначеного у ньому, боржника слід вважати таким, що прострочив виконання зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно розрахунку у позовній заяві сума процентів за період з 1 червня 2014 року по 18 січня 2016 року, виходячи з встановленої Національним банком України облікової ставки у відповідні періоди, за час прострочення становить 7\~078 гривень 68 копійок. Відповідно до встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов грунтується на положеннях укладеного договору позики та відповідних положеннях цивільного законодавства і наданому доказі, у звязку з чим позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Згідно правил ст. 79, 84, 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по оплаті судового збору на суму 551,20 грн. та витрати на правову допомогу на суму 400,00 грн, всього на суму 951 гривня 20 копійок, підтверджені квитанціями та актом з розрахунком.

Outcome: approved