Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

21 листопада 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок № 155 з господарськими будовами та спорудами по [ADDRESS], земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,16 га за тією ж адресою, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,61га, розташовану на території Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті його батька залишилося вищевказане спадкове майно, яке заповідане йому спадкодавцем. Із відповідною заявою він звернувся до нотаріуса у передбачений законом термін, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з неможливістю встановлення належності інших спадкоємців - відповідачів по справі, до таких, що мають право на обов'язкову частку у спадковому майні. За вищевказаного він був змушений звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просива справу розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не прибули, причини неявки не повідомили, письмові пояснення з приводу заявлених вимог не направили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать дані поштових повідомлень. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що Пересадівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області здійснено актовий запис про смерть за № 40 від 22.10.2005 року (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право власності від 03 травня 1989 року, [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до копій Державних актів серії МК № 03939 від 08.08.1994 року та серії Р4 №102481, спадкодавцю належали земельні ділянки площею 0,16 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 30-32). Згідно довідки виконкому Пересадівської сільської ради, на час смерті [PERSON] із ним проживали з кола спадкоємців першої черги позивач [PERSON], та відповідачі - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). За даними спадкової справи № 28/2006, на випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт на користь [PERSON] Позивач після смерті батька звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Заяви інших спадкоємців щодо прийняття спадщини відсутні, натомість відповідачі звернулися із заявою про відмову в оформленні [PERSON] спадкових прав із їх наміром звернення до суду з приводу своїх спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] Враховуючи правила виключної підсудності щодо спорі з приводу нерухомого майна, то розгляд спору з приводу вищевказаного спадкового майна підсудний Жовтневому районному суду Миколаївської області. Разом з тим, за даними канцелярії Жовтневого районного суду Миколаївського області, будь-які позови відповідачів з цього приводу у період з 2005 по 2014 роки не надходили. Підстави, з яких позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом підтверджується роз'ясненням нотаріуса від 17.09.2014 року № 857/01-14, відповідно до якого позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неможливістю визначити чи є спадкоємці [PERSON] та [PERSON] такими, що мають право на обов'язкову частку у спадщини (а.с. 58). Зі змісту матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріусом направлено відповідачам запрошення та запропоновано надати документи, що можуть підтвердити їх право на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] (а.с. 51). Натомість, відповідачі з цього приводу до нотаріуса будь-яких документів не надали. Зі змісту даних Пересадівської сільської ради щодо осіб, зареєстрованих із спадкодавцем на час смерті, вбачається що відповідачі на час відкриття спадщини, пенсійного віку не досягли, будь-які дані щодо належності відповідачів до кола спадкоємців, визначених ст. 1241 ЦК України тобто таких, що мають право на обов'язкову частку у спадковому майні, відсутні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1233-1236 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин та визначити обсяг спадщини. Натомість ст. 1241 ЦК України, визначене коло спадкоємців, що мають право на обов'язкову частку незалежно від наявності заповіту, що складено не на їх користь. Як встановлено судом, спадкодавцем [PERSON] складено заповіт на випадок своєї смерті на користь позивача [PERSON] Інші спадкоємці - відповідачі, не надали будь-яких доказів їх належності до осіб, визначених ст. 1241 ЦК України чи протилежного, що перешкоджає позивачу в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги гарантоване державою право спадкоємця на отримання спадщини, положення ст. 1268 ч. 5 та ст. 392 ЦК України, та відсутність у позивача можливості нотаріального оформлення своїх спадкових прав через вище зазначені обставини, на підставі ст. 16 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту спадкових справ [PERSON], визнавши за ним право власності на спадкове майно.

Outcome: approved