Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

1 вересня 2015 року, представниця Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедури ліквідації банку з призначенням провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] В позові вказується, що відповідно до кредитного договору № BL_ЖГ00053411\- від 18.07.2011 р., банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 18500 грн. під 20 % річних з терміном повернення кредиту до 18.07.2014 р. В порушення умов договору, відповідачка, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 20.08.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 16947,04 грн., яка складається з : 2264,66 грн. заборгованості за кредитом, 457,42 грн. заборгованості по процентам та 14224,96 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, які представниця банку у позові, просила суд стягнути з відповідачки на свою користь. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з відміткою про вручення повістки, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення по справі (а.с. 25,27-29). Відповідачка [PERSON] приймаючи участь в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, однак в подальшому в судове засідання не з`явилась, але про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Заслухавши думку відповідачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд встановив, що відповідно до заяви-анкети на отримання «кредиту готівкою» від 19.07.2011 р. та відкриття поточного рахунку від 18.07.2011 р. та кредитного договору № BL_ЖГ00053411 від 18.07.2011 р. разом з графіком погашення заборгованості та процентами (додатком № 1 до вказаного договору) та детальним розписом загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки банк надав, а відповідачка отримала кредит у сумі 18500 грн. під 20 % річних з терміном повернення кредиту до 18.07.2014 р. При чому, вказані документи були особисто підписані відповідачкою (а.с. 4-11,13-17). Позивачі зі свого боку виконали свої договірні зобовязання в повному обсязі, надавши відповідачці вищевказану суму кредиту, на відміну від позичальниці, яка в порушення умов договору, свої кредитні зобовязання належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 20.08.2015 р., у відповідачки перед банком утворилась заборгованість у розмірі 16947,04 грн., яка складається з : 2264,66 грн. заборгованості за кредитом, 457,42 грн. заборгованості по процентам та 14224,96 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, обґрунтований та зроблений у відповідності до діючого законодавства України та кредитного договору розрахунок якої, був зроблений позивачами, наданий суду і перевірений судом (а.с. 3). Станом на дату винесення рішення, доказів погашення заборгованості, відповідачкою суду не надано і відповідно у суду вони відсутні. У звязку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Письмову заяву відповідачки з приводу отримання нею кредиту у розмірі 18000 грн. суд до уваги не приймає як неналежний доказ по справі, так як вказане спростовується «спеціальною частиною» кредитного договору, в якій чітко визначена сума кредиту, отриманого відповідачкою [PERSON] у розмірі 18500 грн., а також судом не приймається до уваги письмове клопотання відповідачки про надання їй розстрочки на сплату заборгованості по 100 грн. щомісячно, так як вказане клопотання може бути подане після постановлення судом рішення і на стадії виконання рішення суду в порядку ст. 373 ЦПК України (а.с. 4 оборот аркуша,30). Крім суми заборгованості за невиконання умов кредитного договору, з відповідачки, враховуючи вимоги п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно якої уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільнена від плати судового збору та вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved