Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

21.12.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 13.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 641, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилася дитина, однак, подружні стосунки припинені з червня 2017 року, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, збереження сім'ї неможливо, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала письмову заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Відповідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 15.01.2018 року [PERSON] з 2013 року знятий з реєстрації по м.Одеси, тому відповідач повідомлявся відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про причини неявки до судового засідання, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] 13.08.2005 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 641, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.08.2005 року /а.с. 6/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження від 08.02.2006 року серія [NUMBER], батьками в якому вказані сторони по справі /а.с.5/.З вимогами про стягнення аліментів позивачка не зверталась. Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються з червня 2017 року, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved