overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

20 липня 2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І ЖД № 379670. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:01:002:0004, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,59 га, яка розташована на території Стрюківської сільської ради, Миколаївського району, Одеської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку ОД № 047522, який видано головою Миколаївською районною державною адміністрацією Одеської області 19 лютого 2004 року. Для отримання спадщини позивач не міг вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору, так як не знав про наявність у батька Державного акту на право власності на земельну ділянку. Нещодавно перебираючи документи, що залишилися у позивача після смерті батька він знайшов Державний акт на право власності на земельну ділянку і звернувся в нотаріальну контору з проханням роз'яснити йому порядок отримання спадщини. Там йому повідомили, що він пропустив термін на подачу заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Визначити для [PERSON], додатковий строк тривалістю один місяць, починаючи з наступного дня після набрання чинності рішення суду, для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька [PERSON], що помер 20 липня 2014 року, оскільки він його пропустив з поважної причини, в зв'язку з тим, що не знав про наявність земельної ділянки у батька. Данні обставини підтверджується матеріалами справи, копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а.с. 4 ), копією Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] ( а.с. 5 ), копією паспорта [PERSON] ( а.с. 6 7 ), копією свідоцтва про народження [PERSON] ( а.с. 8 ). На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визнати йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.04.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського РУЮ у Рівненській області за актовим записом №18. В обґрунтування позову зазначає, що між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований 23.04.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського РУЮ у Рівненській області, актовий запис №18, свідоцтво про шлюб серія 1 ГЮ № 106481. Дітей від спільного шлюбу не мають. Причиною звернення до суду є те, що між ними постійно вникають сварки та скандали. В них подружні стосунки не склалися і не мають наміру їх підтримувати. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала, щодо позовних вимог. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON], який пояснив, що [PERSON] та [PERSON] шлюбних стосунків не підтримують, однак позивач [PERSON] винен йому грошові кошти за весілля. Заслухавши пояснення сторін, оцінюючи досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб від 23.04.2015 року серія 1 ГЮ № 106481 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 23.04.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гощанського РУЮ у Рівненській області, актовий запис №18. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути предявлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що спільне подружнє життя не склалося. Шлюб між сторонами існує лише формально. На даний час не спілкуються, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Перебування в шлюбі із відповідачем суперечить їх інтересам. За таких обставин, шлюб між сторонами існує формально, що суперечить їх інтересам та має бути припинений внаслідок його розірвання. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON], з якою зареєстрував шлюб 08 вересня 2007 року, мотивуючи тим, що виникають сварки із-за непорозуміння стосовно використання сімейного бюджету, в відношеннях один до одного та ведення спільного господарства. Від шлюбу з [PERSON] неповнолітніх дітей не мають. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. Відповідач будучи своєчасно та належним чином повідомленою за місцем реєстрації про час і місце розгляду справи у судове засідання двічі, 03.08.2015 р. і 22.09.2015 р. без поважних причин не з'явилася. Про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Зі змісту позовної заяви видно, що між подружжям виникають сварки із-за непорозумінь приводу використання сімейного бюджету, в відношеннях один до одного та ведення спільного господарства. Відповідач отримавши судову повістку за місцем реєстрації не скористалася своїм правом приймати участь у судовому засіданні та в разі невизнання вимог надавати докази щодо їх спростування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження вказаної сім'ї неможливе, так як залишення позивача та відповідача у шлюбі буде протирічити інтересам цих осіб, і вбачає необхідність в задоволенні позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 30 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться у неї на вихованні. У квітні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачкою вважає неможливим. Зясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 30 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м.Донецьку зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розлучення залишиться на вихованні у позивачки. У квітні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім. Вона обґрунтовує свою заяву тим, що [PERSON] є її сином, який народився 23 липня 1982 року. З 18 серпня 1998 року син зареєстрований в домі №8 по вул.О.Матросова в м.Костянтинівка Донецької області, який належить їй на праві приватної власності. 8 березня 2012 року [PERSON] залишив місце свого проживання, і про його місцезнаходження їй нічого не відомо. Заявниця просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім по тим підставам, що протягом одного року в місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування. Тому, заявниця вважає, що маються всі підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, що необхідно їй для зняття його з реєстрації, вирішення питань, повязаних із оплатою комунальних послуг за користування житлом. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник заінтересованої особи, - Костянтинівського міськвиконкому, в судове засідання не явився, подав заяву, в якій не заперечує проти визнання [PERSON] безвісно відсутнім, та просить розглянути справу за його відсутності. Заслухавши заявницю [PERSON], її представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є сином заявниці [PERSON], та з 18 серпня 1998 року зареєстрований в домі №8 по вул.О.Матросова в м.Костянтинівка Донецької області, який належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.16-18). У березні 2012 року [PERSON] покинув цей будинок і з того часу про його місцезнаходження нічого не відомо. Про ці обставини свідчить довідка від 16 липня 2015 року, складена дільничним інспектором Костянтинівського МВ ГУМВС України у Донецькій області [PERSON] за участі сусідів [PERSON], [PERSON], відповідно до якої [PERSON] в домі №8 по вул.О.Матросова в м.Костянтинівка Донецької області зареєстрований, але не проживає протягом трьох років, і його місцезнаходження невідоме (а.с.15). Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що син заявниці [PERSON] у вказаному домі не проживає з весни 2012 року і його місцезнаходження їм невідомо. Згідно відомостей, що містяться у довідці №5/11167 від 3 липня 2015 року, виданої Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON], [INFO], знаходиться у розшуку як зниклий без вести , ОРС «Розшук» №38-1034 від 10 травня 2014 року (а.с.14). Суд вважає, що [PERSON] слід визнати безвісно відсутнім на підставі ст.43 ЦК України, тому що в місці постійного проживання немає відомостей про місце його перебування протягом одного року. Таке рішення необхідне заявниці для зняття з реєстрації (виписки) [PERSON] з дому, вирішення питань, повязаних із оплатою комунальних послуг за користування житлом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина у зв'язку з продовженням навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 квітня 2009 року. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року син навчається в «Кіровоградському технікумі механізації сільського господарства». Строк навчання закінчується 30 червня 2016 року. Оплату за проживання у гуртожитку, харчування здійснює позивачка, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на навчання сина. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на весь час навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що у нього на утриманні є повнолітня дочка, яка також навчається на денному відділенні і на утримання якої з нього стягнуто аліменти. Не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання повнолітнього сина в розмірі 1176 гривень. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 21 квітня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області за актовим записом №16. Від спільного подружнього життя мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 27.05.2015 року [PERSON] навчається в «Кіровоградському технікумі механізації сільського господарства» на 3му курсі денного відділення. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Проте, в судовому засіданні встановлено, що син сторін по справі проживає в [INFO] кімната 710. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що син з нею не проживає, проте пояснила, що він знаходиться на її утриманні і з цієї підстави просить про задоволення позову. Як передбачено ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з позивачкою не проживає, а тому [PERSON] не має права звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на його утримання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, в даному випадку, має сам [PERSON].

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, спільне життя між ними не склалося, з жовтня 2014 року проживають вони окремо. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Відповідач також в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляд справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони уклали шлюб 06 вересня 2003 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх синів: Дениса, [INFO], Микиту та Вадима, [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, сторони разом з жовтня 2014 року не проживають. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 104,105,110, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.ст. 104 ,105,110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що подружжя припинили сімейні відносини, тривалий час разом не проживають, на примирення не згодні. На думку суду подальше спільне життя і збереження сімї суперечить інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 02 березня 2007 року у відділі РАЦС Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області зареєструвала з ним шлюб, від якого народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через несумісність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та поваги подружнє життя між ними не склалося. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, оскільки проживають окремо, їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, будь-яке примирення та налагодження сімейних відносин між ними неможливе, а тому подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що в наданий судом строк з відповідачем не примирилася, просила шлюб розірвати і при розірванні шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що в наданий судом строк з дружиною не примирився, оскільки остання категорично не бажає проживати з ним однією сім'єю. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 02 березня 2007 року у відділі РАЦС Теофіпольського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 15. Під час перебування сторін в шлюбі народилися діти: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час подружжя шлюбних відносин між собою не підтримують, з травня 2014 року проживають окремо в різних населених пунктах, в строк, який надавався ухвалою суду від 10 серпня 2015 року для примирення, подружжя не примирилося, сім'я фактично розпалась, про що також свідчить той факт, що позивач від своїх вимог про розірвання шлюбу не відмовився, примирення сторін уже неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 03 травня 1998 року, однак сімейні стосунки з відповідачем не склалися, а тому в провадженні суду перебуває справа за її позовом про розірвання шлюбі. Крім того в період шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає належної допомоги на утримання дітей, участі в витратах не приймає. Таким чином просить стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частки від його заробітку(доходу) грн. щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не заявилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 травня 1998 року, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.2). Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3-6). В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти проживають разом із матірю - позивачем по справі, та повністю знаходяться на її утриманні. Як вбачається із довідки про доходи, відповідач працює священником храму Різдва св. [PERSON] УПЦ в с.Кримне та отримує щомісяця заробітну плату в розмірі 1200 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

20 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [INFO]. Зазначала, що спільне життя у них не склалось через різність характерів, життєвих інтересів та поглядів на життя, внаслідок чого між ними почали виникати сварки та непорозуміння, тому через неможливість подальшого спільного проживання однією сімєю, просив шлюб розірвати. Сторони у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїх заявах позивач позов підтримала, відповідач позов визнала, просили розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 02 листопада 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №56. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За таких обставин, за відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст.3, ч.ч.5, 6 ст.7, ст.51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч.2 ст.112 СК України є підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню.

Outcome: approved