Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

20.05.2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач, банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.02.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником є АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання до договору. Крім того, 20.02.2018 року відповідач підписав також заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою частиною заяви на приєднання, чим погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору. Відповідно до заяви [PERSON] від 20.02.2018 року відповідачу на його картковий рахунок був встановлений кредит в розмірі 32000 грн. на строк дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами. Згідно умов договору позичальник зобов`язався здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Однак, відповідач у порушення п. 1.15.1 Розділу ХХІІ Договору не здійснював повернення кредиту, а тому за кредитом виникла прострочена заборгованість. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за користування кредитним лімітом, заборгованість його перед АТ «Ощадбанк» станом на 13.05.2020 року становить 64728,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31969,74 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 18799,59 грн.; заборгованість за комісійною винагородою 34,29 грн.; пеня 10520,53,31 грн., загальна сума 3% річних 1697,02, загальна сума втрат банку іфд інфляції 1 707,75 грн. Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача в користь позивача 64728,92 грн. та судові витрати по справі. До початку розгляду справи по суті представник позивача подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.02.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником є АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання до договору. 20.02.2018 року відповідач підписав також заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою частиною заяви на приєднання, чим погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив укладення між ним та банком кредитного договору (п.1.6. заяви). Згідно з умовами кредитування відповідачу на його картковий рахунок був встановлений кредит в розмірі 32000 грн. на строк дії платіжної картки, при випуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту(користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Згідно п.6.6. заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38,00 % річних за користування кредитними коштами. Згідно умов договору позичальник зобов`язався здійснювати часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5% від суми заборгованості за кредитом, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Однак, відповідач у порушення п. 1.15.1 Розділу ХХІІ Договору не здійснював повернення кредиту, а тому за кредитом виникла прострочена заборгованість. Умовами договору передбачено, що за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором (п.1.24 розділу ХХІІ ДКБО). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання за договором в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконував. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 13.05.2020 року заборгованість становить 64728,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом 31969,74 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 18799,59 грн.; заборгованість за комісійною винагородою 34,29 грн.; пеня 10520,53,31 грн., загальна сума 3% річних 1697,02, загальна сума втрат банку від інфляції 1 707,75 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А тому, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд прийшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 64728,92 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у зв`язку з чим з відповідача слід стягнути 50% судового збору. На підставі ст. ст. 509, 510, 525, 526, 536, 1048, 1054, ЦК України,

Outcome: approved