Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

21.09.2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищеозначеним позовом до Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку загальною площею 15, 51 га, розташованої на території Василівської сільської ради, вказуючи на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом. Під час звернення позивача до нотаріальної контори для оформлення спадщини, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що неможливо встановити місце відкриття спадщини та хто проживав з померлою на день смерті. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 15, 51 га розташованої на території Василівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З копії постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.06.2016 року № 431 вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] заведено спадкову справу, однак встановити місце відкриття спадщини та хто був зареєстрований з нею на день смерті неможливо, так як померла була зареєстрована в [ADDRESS] документи, видані на даній окупованій території, вважаються недійсними. Відповідно до копій свідоцтва про народження № [NUMBER] від 05.06.1959 року виданого Новопокровською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області та свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.09.2003 року виданого відділом РАЦС Армянського МУЮ АР Крим, [PERSON] являється матір'ю [PERSON]. За життя мати заповіла позивачці належну їй на підставі державного акту на право власності серії [NUMBER] від 13.09.2004 року земельну ділянку площею 15, 51 га, розташовану на території Василівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, що підтверджується копією заповіту від 29.11.2006 року. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву до Новотроїцької державної нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їйт було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку зі смертю [PERSON] на окупованій території АР Крим. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія АРК та м. Севастополя визначається тимчасово окупованою територію. Відповідно до ч. 2,3 ст. 9 вищевказаного закону - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1233,1235 ЦК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а тому заповідач, зокрема має право призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 392 ЦК України, в разі невизнання права власності права власності на майно, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, його власник може пред'явити позов визнання його права власності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач фактично прийняла спадщину після матері, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності за позивачем на земельну ділянку сільськогосподарського призначення. На підставі зазначеного, ст. 328, 1221, 1225, 1268 ЦК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та

Outcome: approved