Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

21.05.2019 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і, просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] . З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. Позивач в позові посилається на ті обставини, що вона є одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 23.11.2016 р., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2016 р. В даному будинку також зареєстровані її дочка, [PERSON] , син, [PERSON] , та відповідач по справі, [PERSON] . Однак відповідач фактично в будинку не проживає з 2011 р. Те, що відповідач, [PERSON] , в житловому будинку не проживає підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов комісії виконавчого комітету Крилосівської сілької ради, окрім того ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та нею не користуються, не сплачує витрати по обслуговуванні будинку, через що вона несе лишні затрати. Не проживаючи в житловому будинку понад строки, встановлені законом, він втратив право користування ним. Просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Розгляд справи позивач [PERSON] просить проводити у її відсутності про що подала до суду заяву та не заперечує щодо винесене заочного рішення суду. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином і в передбаченому законом порядку, поштові повідомлення повернулись із відміткою, за закінченням встановленого строку зберігання, про причину своєї неявки суд не повідомив. Довідкою виданою секретарем Крилосівської сільської ради Галицького району стверджується, що [PERSON] зареєстрований за адресою: в [ADDRESS] (а.с.25). Крім судових викликів, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, повідомлявсмя через оголошення на сайті судової влади України від 16.04.2020 р., про причину своєї неявки суд не повідомив. Відзиву та заперечення проти позову від відповідача не надходили, тому зі згоди позивача, яка викладена у заяві суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] являється одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією рішення від 23.11.2016 р. про визнання права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом (а.с.6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7). З копії виписки з заочного рішення від 28.12.2011 р. видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). З акту комісії обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.03.2018 р., від 07.02.2019 р. та від 18.03.2019 р. вбачається, що на час обстеження житлового будинку по [ADDRESS] , гр. [PERSON] , який зареєстрований за цією адресою, однак там не проживає з 2011 р. та місце проживання його не відоме (а.с.16-18).Також довідкою про склад сім`ї від 15.05.2019 р. за №216 видно, що в [ADDRESS] , зареєстрований бувший чоловік позивача, а саме, відповідач по справі, [PERSON] (а.с.19). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в житловому будинку по [ADDRESS] , понад строки встановлені законодавством, а тому його слід визнати, таким, що втратив право на користування даним житлом. Позов слід задовольнити і визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] . На підставі наведеного, ст.ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved