overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей і просить стягнути їх з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, оскільки позивачка разом з відповідачем не проживає разом, в шлюбі не перебуває, а матеріальної допомоги потребує. Відповідач відповився від сплати аліментів в добровільному порядку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд про розгляд справи за її відсутності. Відповідач , який був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.2,3). На даний час позивачка та відповідач припинили шлюбні відносини і проживають окремо, діти залишились з матірю. Сторони не перебувають у шлюбі, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачка самостійно утримує доньок, потреби яких збільшуються майже щодня, в звязку з чим необхідна матеріальна допомога, яка б носила постійний характер і певну періодичність. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А оскільки батьки несуть рівні обов'язки перед своєю неповнолітньою дитиною, тому відповідач має також нести відповідальність по утриманню дітей, як і позивачка. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог п.1 ст. 217 ЦПК України, допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу, встановлених законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

20 травня 2016 року [PERSON]\~ звернулася\~ до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх вимог на ті обставини, що шлюбні відносини із відповідачем припинені у серпні 2015 року, спільне життя з останнім не склалось, оскільки між подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу на думку позивача є неможливим. В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - Яриніч. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи\~ повідомлений належним чином , про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення, заяв про розгляд справи за його\~ відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Матеріалами справи встановлено, що 21.07.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області зроблено актовий запис № 32.\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії І-ВЛ № 248779, яка проживає разом із позивачем. Спільне життя подружжя не склалося через втрату почуття любові та поваги один до одного,\~ у звязку із чим фактично припинилось у серпні 2015 року, спільного господарства\~ не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд вважає, що в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Вимоги щодо розподілу майна не предявлялись. Таким чином, \~ з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

20 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Ю.Савченко, 99/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.05.2016р. о 19 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2016р. о 19 год. 02 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Пазіч. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора напружена, тривожна, підозріла, метушлива, багатомовна. Мова прискорена за темпом, по темпу монологу. Висловлює маячні ідеї відносини, особливого значення, реформування. Мислення паралогічне, дезорганізоване. Не критична до своїх хворобливих відчуттів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїчна форма, безперервний тип перебігу, афективно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

20 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: Дніпропетровська обл., м. Орджонікідзе, вул. Петровського, 58/36. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 28.04.2016 р. о 14 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 28.04.2016 р. о 14 год. 42 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДКПЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Висловлює маячні ідеї впливу. Учасник АТО. Проходячи службу іспитував слухові обмани сприйняття, „получал информацию от Всевышнего, „мог предсказывать людям будущее. Поступив на лікування в ДКПБ 28.04.2016 р. Стан змінився 20.05.2016 г., коли зявилась агресія, психомоторне збудження, висловлював погрози в адресу медичного персоналу, лікарів та оточуючих, кинув телефон, розтоптав його ногами, відмовлявся приймати ліки. [PERSON] було поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

20 травня 2016 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Петровського, 7/1. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.05.2016 р. о 21 год. 55 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.05.2016 р. о 21 год. 55 хв. гр. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Фоменко лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий злобний, агресивний. Висловлює маячні ідеї відносини, збитку в адресу родичів. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

20 травня 2016 року заявник звернулася з заявою до суду. Просить встановити факт родинних відносин, визнавши, що її батько [PERSON] [INFO] є рідним братом [PERSON] [INFO] , яка померла 22 квітня 2012 року. В судовому засіданні заяву підтримала повністю. Пояснила, що 17 березня 1995 року в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області помер її батько [PERSON] , а 22.04.2012 року в с. Зведенівка померла рідна сестра батька та тітка заявника [PERSON] Після смерті тітки відкрилася спадщина на земельну ділянку, належну померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. У відповідності до статті 1266 ЦК України, [PERSON] має право на спадщину на спадкове майно тітки за правом представлення , однак коли вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено в даному з підстав того, що маються розбіжності у документах про народження батька та [PERSON] Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для прийняття спадщини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що заявник народилася 16 серпня 1963 року, в її свідоцтві про народження батьком зазначено [PERSON]. ( а.с.17). [PERSON] народився 27 січня 1938 року, його батьками є: батько - [PERSON] [PERSON], мати [PERSON]. Дане підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. ( а.с.20). 17 березня 1995 року [PERSON] помер , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. ( а.с.12). [PERSON] народилася 07 листопада 1935 року , її батьками є: батько - [PERSON] , мати [PERSON]. ( а.с. 19). 26 травня 1980 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 18). 22 квітня 2012 року [PERSON] померла. ( а.с. 15). Випискою з погосподарської книги Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за 1950-1952 роки підтверджується , що в господарстві № 27 проживали: [PERSON] голова , [PERSON] дружина, діти: [PERSON] Лаврова, [PERSON] Лаврова ( 1935 р.н.), [PERSON] [PERSON] ( 1938 р.н.) , [PERSON] [PERSON], [PERSON] [PERSON]. ( а.с. 10). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що добре знали сімю [PERSON], проживали з ними по сусідству і їм достовірно відомо, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом і сестрою. При таких обставинах суд встановлює факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

20 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 26.07.1986 року шлюбу, в якому вони мають повнолітню дитину - сина [PERSON], який народився 03.05.1988 року, мотивуючи тим, що сімейні відносини між ними припинені з 2014 року через відсутність взаєморозуміння, довіри, втрати почуття любові. Вважає, що подальшого сумісного проживання і збереження сімї неможливе, тому, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, розглянувши заяви позивача і відповідача про розгляд справи у їх відсутність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

20 травня 2016 року позивачка [PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 31 жовтня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки фактично припинено у грудні 2015 року, спільне господарство не ведеться, з відповідачем проживають окремо. Подальше збереження шлюбу неможливо, оскільки між сторонами втрачене взаємне порозуміння, повага та почуття одне до одного. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №148181 (а.с.9). Сторони від шлюбу мають малолітню дитину доньку- Резник [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 281607 (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що подружні стосунки сторони фактично припинили у грудні 2015 року. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя фактично припинили спільне проживання і сімейне життя з поважних причин, а також встановлено у судовому засіданні, що сторони не підтримують сімейних відносин, в звязку з чим суд прийшов до висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому\~\~вважає, що шлюб між сторонами повинний бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

20 травня 2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 26 вересня 1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]М.у Міському відділі РАЦС м. Маріуполя Донецької області , актовий запис №1868. Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на життя, щоденне зловживання спиртними напоями відповідачем на підставі чого виникали сварки. Вказані причини призвели до розпаду сім`ї, у звязку з чим просила розірвати шлюб, оскільки вважає, що сім`ю зберегти неможливо. До судового засідання позивач не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, зазначивши, що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинені з квітня 2016 року, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Гальчинська. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася з квітня 2016 року, та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

20 травня 2016 року позивач, ПАТ КБ ПриватБанк, звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 19 квітня 2007 року. Посилався на те, що 19.04.2007 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12 601 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 11 407 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 356 грн. 68 коп., штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 588 грн. 18 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь \~ заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати \~ справу у відсутність \~ \~ відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 19 квітня 2007 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 12 601 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 11 407 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 356 грн. 68 коп., штраф (фіксована частина)- 250 грн., штраф (процентна складова) - 588 грн. 18 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). \~ Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved