Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

21.09.2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], третя особа:[PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на1/2 частину житлового будинку, розташованого по вулиці Шевченко, 15 в м. Лиман Донецької області. Сторони не заперечували проти позову, надали заяви про розгляд справи без їх участі, за наявними у матеріалах справи доказами (а.с. 45,46,47). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, а також враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2000 року у Краснолиманській філії Краматорської універсальної біржі «Примус», відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу ? житлового будинку розташованого по вулиці Шевченко, 15 в м. Лиман Донецької області (а.с. 8). Право власності на придбане нерухоме майно було зареєстровано за позивачем у КП «БТІ» м. Словянськ (а.с. 35). Відповідно до звіту від 07.09.2018 року, розмір ринкової вартості спірної ? частини житлового будинку становить 74344,00 грн (а.с. 20). Крім того, позивач є власником ще ? частини вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.12.2006 року державним нотаріусом та зареєстрованого в КП «БТІ» м. Словянськ (а.с. 10, 35). У відповідності до ст. ст.8,9,15 Закону України «Про товарну біржу», який був чинним на час виникнення правовідносин між сторонами, членами товарної біржі є прийняті в її склад фізичні особи. Член товарної біржі має право сам здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, яка являє собою купівлю-продаж товарів, дозволених до обороту на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі, якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на товарній біржі. Між сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами договору. Свої зобов'язання покупець виконав повністю, коли передав гроші за придбану ? частину житлового будинку. Відповідно до Договору купівлі-продажу № 2 від 04.01.2000, угоди, зареєстровані на товарній біржі, не потребують нотаріального посвідчення відповідно до\~п. 4 ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (а.с. 8). Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у 2000 році, тобто під час дії\~ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював відносини купівлі-продажу майна. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮУ від 03.03.2004 р. за № 20/5, підставою для державної реєстрації, що посвідчує виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, та підтвердженням такого права (правовстановлюючим документом), є в тому числі договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі в установленому порядку, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно з ст.ст.1,2,15 Закону України «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991 року, чинним на момент укладення вказаного договору, - товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних із ним торгівельних операцій. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.227ЦК УРСР в редакції 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). За положеннями ч.2\~ст.47\~Цивільного кодексу\~УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, судом вище було встановлено, що договором купівлі-продажу № 2 укладеним на товарній біржі в 2000 році, сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов, виконали ці умови, та по сьогоднішній день у сторін заперечень стосовно наслідків його укладення не виникло, що дає підстави для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, щодо можливості визнання зазначеного договору купівлі-продажу дійсним. Враховуючи вищевикладені обставини справи, встановивши характер відносин сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовну заяву [PERSON].

Outcome: approved