Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

20 серпня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Баранова Олена Володимирівна, про зняття арешту з нерухомого майна, а саме з квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що [PERSON] , який є її батьком належить 2/5 частки зазначеної квартири. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від [PERSON] , однак отримала інформаційний лист, з якого вбачається, що оскільки на 2/5 частки зазначеної квартири накладений арешт, тому видача свідоцтва про право на спадщину призупинилася до зняття арешту з майна. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Третя особа державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Баранова Олена Володимирівна у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком позивачки [PERSON] . У 2007 році, [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , то змінила прізвище с дошлюбного « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , отримав свідоцтво про право власності в порядку успадкування за законом а 2/5 частини квартири під [ADDRESS] , після смерті своєї матері. 19 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора для отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо зазначеної квартири, де дізнався, що вона перебуває під обтяженням у вигляді вкладеного на неї арешту. Зокрема у зазначеному Витягу вказано наступне: Підстава накладення арешту - Судовий наказ 2-н-1366/08, виданий 24.03.2008, Малиновським р/с м. Одеси; Майно/права особи якої обтяжуються: [PERSON] , адреса [ADDRESS] . Дізнавшись, про покладене обтяження та відомості стосовно його внесення до реєстру [PERSON] звернувся до Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси з заявою про зняття арешту, оскільки він ніякого відношення до квартири [ADDRESS] він не має. 13 січня 2017 року [PERSON] отримав відповідь № 33651/2 від Малиновського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській обл., у якій зазначено, що було направлено запит до Малиновського районного суду м. Одеси для отримання інформації щодо дати народження та РНОКПП боржника. На адресу Малиновського відділу ДВС м. Одеси, надійшла відповідь з Малиновського районного суду м. Одеси, в якій вказано про відсутність в матеріалах справи відомостей, щодо РНОКПП та дати народження боржника. 03 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся із заявою до Малиновського районного суду м. Одеси для з`ясування на підставі чого був накладений арешт на його майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . 09 жовтня 2017 року [PERSON] отримав відповідь Малиновського районного суду м. Одеси, що за результатами перевірки матеріалів справи № 2-н-1366/2008, судових рішень про накладення обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] , в судовому порядку - не ухвалювалось. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, дана інформація, вказує на те що арешт було накладено державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, відносно фізичної особи ( [PERSON] ), без зазначення його ідентифікуючих відомостей, а не на майно, яке належало боржникові. Виконавцем було зроблено запит відносно прав власності боржника та отримано відомості, щодо права власності [PERSON] яка повного тезки боржника. Отже, накладений арешт на майно [PERSON] , яким його права власності було обмежено, підлягає скасуванню. [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка [PERSON] зазначає, що їй нічого не було відомо про арешт нерухомого майна і тощо її батько намагався його зняти і зняв чи він його взагалі. 25 жовтня 2019 року, [PERSON] звернулась з заявою до Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса про прийняття спадщини до померлого [INFO] [PERSON] за вихідним номером № 5808/02-14. 29 жовтня 2019 року отримала відповідь від Державного нотаріуса, в якій було зазначено про необхідний перелік документів, з якими вона повина прийти для прийняття спадщини за законом. 11 грудня 2019 року Державний нотаріуса надав інформаційний лист, в якому зазначено: -за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів, на 2/5 частки квартири під [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , накладений арешт: вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава виникнення обтяження: Судовий наказ, серія та номер: 2-н-1366/08, виданий 24.03.2008 року, видавник Малиновський районний суд м. Одеси, державний виконавець Ватан С.М.; обтяжував: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби ОМУЮ; -в зв`язку з тим, що на 2/5 частки квартири під [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , накладений арешт, тому видача свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно призупиняється до зняття арешту. Відповідно достатті 1218 Цивільного кодексу України до складу входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 13 квітня 2020 року Південним Міжрегіональним Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Другим Малиновським відділ Державної Виконавчої Служби у м. Одесі під № 14845 було надано відповідь, в якій зазначено наступне: « Що виконавче провадження про примусове виконання судового наказу № 2-н-1366/08 від 24.03.2008 року Малиновського районного суду, про стягнення боргу у розмірі 1 290, 68 грн. з [PERSON] на користь TOB «ТСВ Експорт - Імпорт» було направлено 20.11.2014 року на підставі п. 10 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у старої редакції для подальшого виконання за місцем знаходження нерухомого майна належного боржнику до ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області. Також у зв`язку із знищенням архіву виконавчих проваджень 2014 -2015 років, надати належним чином засвідчену копію виконавчого провадження, не виявляється можливим»,. Однак [PERSON] з 1977 року мешкав за адресою: [ADDRESS] , а у 2016 рок отримав свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом на 2/5 частини квартири під [ADDRESS] . 28.07.2021 року був направлений адвокатський запит до Південного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Доброславського Відділу Державної Виконавчої Служби (ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області). 03.08.2021 року Доброславським Відділом Державної Виконавчої Служби була надано відповідь, в якій зазначено, що перевіркою електронних баз даних АСВП та спец розділу встановлено, наступне: 10.02.2015 року на виконання до відділу (переданий за територіальністю) надійшов судовий наказ № 2-н-1366/08 виданий Малиновським районним судом 24.03.2008 року, щодо стягнення з [PERSON] боргу у сумі 1 290,68 грн. на користь ТОВ «ТСВ Експорт Імпорт». 10.02.2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного судового наказу за номером 46455558. 09.12.2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 2 ч. 1 стт.47 ЗУ «Про виконавче провадження» що діяв на той час - повернення виконавчого документу стягувану. Оригінал виконавчого документу повернуто на адресу стягувана. Повторно на виконання що Лиманського (Комінтернівського) РВ ДВС вказаний судовий наказ не надходив. Термін Зберігання завершених виконавчих проваджень згідно з інструкцією з діловодства в органах Міністерства юстиції складає 3 року, тому надати копії виконавчого провадження № 46455558 відділ не має змоги». Аналізуючи викладене, беручи до уваги відсутність належних підстав та доказів, які б свідчили, що є дійсно відомості стосовно того, що саме на мого батька [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), [INFO] , уродженця міста Одеси, дійсно був накладений арештна його майно, а саме на 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Отже існування доказів та підстав для заходів на накладання арешту - відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно з ст. 16 ЦК України у загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Натомість, державний виконавець не з`ясував дійсність даних, які йому були надані, наклав арешт на 2/5 частини квартири [ADDRESS] , чим порушив на той час, законні права та інтереси, [PERSON] , [INFO] , який був власником 2/5 частини зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-109 від 14 вересня 2016 року. Таким чином, як особа, права якої безпосередньо порушуються накладенням арешту на нерухоме майно, яка була вжита помилково та безпідставно, має право на скасування заходів накладання арешту на майно. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений трава власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, так як законні та обґрунтовані.

Outcome: approved