Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

20 червня 2018 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів в якому просить зменшити розмір аліментів стягнутих відповідно до судового наказу від 01.06.2018 року та стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач, звернувшись до суду з позовом зменшити розмір аліментів посилається на те, що відповідно до судового наказу від 01.06.2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 22 травня 2018 року. Позивач є інвалідом ІІ групи і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн., періодично перебуває на стаціонарному лікуванні у зв'язку з захворюванням, постійно витрачає кошти на лікування, інших доходів, як пенсія, не має, а тому звернувся з даним позовом до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причин неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в судовому засіданні у її відсутності не подавала, відзив на позов до суду не направляла. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками двох спільних дочок: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] 01 червня 2018 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області виданий судовий наказ, за яким з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 22 травня 2018 року (а.с.11). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов'язок покладається на обох батьків в рівних частках. Статтями 181-182 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аналогічне положення міститься у п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Існування вказаної обставини обумовлено забороною (ч.1 ст. 170 ЦПК України) подання боржником заяви про скасування судового наказу, виданого відповідно до п.4 ч.1ст. 161 ЦПК України, і вимагає лише наявність факту видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1ст. 161 ЦПК України(за умови наявності обставин, що не були враховані судом під час видачі судового наказу щодо визначення розміру аліментів). Таким чином, положення ч.7ст. 170 ЦПК України не вимагають зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів після ухвалення судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, як інвалід ІІ групи ,в розмірі 1452 грн. на місяць (а.с.5). З Епікризу №983 та виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 8011 вбачається, що [PERSON] хворіє на ДЦ, І тип середньої важкості, діабетична агіопатія ніг, сітківки, діабетична полінейропатія, діабетична нефропатія ХНН і 12 листопада 2018 року йому проведена операціялівої кисті ,на що витрачено кошти, що підтверджується товарними чеками . Під час винесення судового наказу та визначення розміру аліментів на утримання дочок не було враховано, що позивач вже хворіє, є інвалідом ІІ групи, не працює, є пенсіонером. Викладене вище вказує на наявність підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідачка не надала доказів того, що позивач може сплачувати аліменти в більшому розмірі ,а ніж по 350 грн. на кожну дитину. Позивач не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який призначений на підставі судового наказу від 01.06.2018 року, оскільки сума перевищує його фінансові можливості. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присв'ячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що з моменту стягнення аліментів змінився матеріальний стан позивача, його здоров'я погіршилося, внаслідок чого є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача. З копії довідки серії АВ №004935 вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи та в силу ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved