Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

20.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» (далі ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт») про поновлення на посаді, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу. Просив скасувати наказ № 154 К ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» від 25.06.2021 «Про припинення трудового договору з [PERSON] у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України»; поновити його на посаду пожежного рятувальника, б-р ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу; стгнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн; стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2011 [PERSON] був прийнятий на посаду пожежного-рятувальника, б-р ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт». 25.06.2021 ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» видало наказ № 154 К про припинення із ним договору у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що відповідач не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`являлися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення. Також позивач не є членом первинної профспілкової організації працівників ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт», але відповідач не звернувся до профспілкової організації з письмовим поданням про надання згоди про його звільнення. Відтак вважає, що його звільнено з порушенням ст. ст. 43, 49-2 КЗпП України, що є підставою для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя, просить також стягнути з відповідача моральну шкоду. Ухвалою суду від 22.07.2019 прийнято позовну заяву [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» про поновлення на посаді, стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Від відповідача надійшов відзив на позов (вх. № 21332/21-Вх), у якому він позов не визнав, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що прозивача попереджено про наступне вивільнення працівників з дотриманням встановлених КЗпП України строків. В той же день йому було запропоновано вакантні посади, з якими він ознайомився, від підпису в пропозиції відмовився, разом з тим, на попередженні про наступне вивільнення власноруч написав, що від запропонованих вакансій відмовляється. В день звільнення йому повторно запропоновано вакантні посади, з якими він ознайомився, проте від підпису відмовився. Отже, вважає, що відповідачем в повному обсязі було дотримано положення ст. 49-2 КЗпП України щодо порядку звільнення позивача. Окрім того вказує, що позивач не є членом первинної профспілкової організації. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги із підстав, наведених в позові. Додатково надав копію довідки, виданої Білгород-Дністровською міською багатопрофільною лікарнею. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення заявленого позову заперечив з підстав, наведених ним у відзиві, додатково просив взяти до уваги покази свідків та відмовити у задоволенні позову. Судом задоволено клопотання строни відповідача та у судовому засіданні допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В силу ст.\~43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно із ст. 51 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до п.4 ч.1\~ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, серед інших, є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до п. 1 ст.\~40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно із ч.2 ст.40 КЗпП України, встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1 ст.43\~КЗпП України регламентовано, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті41 цього Кодексу,може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. В силу вимог ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Як встановлено в ході розгляду справи, 22.04.2011 [PERSON] був прийнятий на посаду пожежного-рятувальника, б-р ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт», що вбачається із копії трудової книжки позивача [NUMBER] (а.с. 10). Наказом ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» № 154 К від 25.06.2021 про припинення трудового договору [PERSON] звільнено із посади пожежний рятувальник, б/р у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 11). Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 № 9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до наказу ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» від 20.04.2021 № 21 з 26.06.2021 вносяться зміни в організаційну структуру управління і штатний розспис підприємства: виключаються посади і скорочуються працівники, що їх займають, в тому числі і служба пожежної безпеки пожежний рятувальник 3 одиниці. Таким чином, у матеріалах справи наявні докази щодо дійсності змін в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності або штату працівників. Про наступне вивільнення у зв`язку із зміною в організації виробництва і праці позивача попереджено 22.04.2021, що вбачається із копії попередження, на якому міститься особистий підпис [PERSON] (а.с. 32). Наказ про припиненя трудового договору винесено 25.06.2021. Таким чином, відповідачем дотримано законодавчу вимогу щодо попередження про наступне вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці. Щодо можливості переведення позивача на іншу посад на тому ж підприємстві суд зазначає таке. В матеріалах справи наявна копія пропозицій вакантних посад ПАТ «Гемопласт» станом на 20.04.2021 (а.с. 33), які були запропоновані позивачу одночасно із попередженням про наступне вивільнення. Позивач відмовився від підпису на відповідній пропозиції, про що зроблено відповідну відмітку інспектором з кадрів [PERSON] , а також складено відповідний акт від 22.04.2021 (а.с. 34). Окрім того, факт надання таких пропозицій позивачу підтверджено у судовому засіданні працівниками ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт», які працювали на той час на підприємстві і були безпосередніми свідками надання позивачу пропозицій та його відмови інспектором відділу кадрів [PERSON] , начальником відділу служби безпект Даниленком В. Ф. та бухгалтером [PERSON] . Разом з тим, суд бере до уваги, що на попередженні про наступне вивільнення позивач власноруч написав, що від запропонованих вакансій відмовляється. Позивач у судовому засіданні також підтвердив, що йому надавился відповідні пропозиції, проте такі йому не підходили. В день звільнення позивачу повторно запропоновано вакантні посади, що вбачається із копії пропозицій вакантних посад ПАТ «Гемопласт» станом на 25.06.2021 (а.с. 36), з якими позивач ознайомився, проте від підпису відмовився, про що зроблено відповідну відмітку начальником відділу по управлінню персоналом [PERSON] , а також складено відповідний акт від 25.06.2021 (а.с. 37) Позивач у судовому засіданні також підтвердив, що йому надавился відповідні пропозиції, проте ознайомившись із ними, він зрозумів, що такі йому не підходили за станом здоров`я. Надав копію довідки, виданої Білгород-Дністровською міською багатопрофільною лікарнею 19.08.2021 за № 2303, відповідно до якої йому рекомендована легка праця, не пов`язана з тривалою ходою, носіння вантажу та тривалим статичним навантаженням. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що така довідка видана позивачу вже після його звільнення з ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт». Ба більше, довідка видана позивачу вже після його звернення до суду із цим позовом. Відтак, відповідачу не було і не могло бути відомо про наявність таких лікарських рекомендацій та застережень. Разом з тим, проаналізувавши надапні відповідачем документи, а саме: список вакансій по ПАТ «Гемопласт» на 20.04.2021, штатний розпис робочих заводоуправління на 2021 рік, довідка ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» від 08.09.2021 вих. № 02/625 щодо відкритих ваканій на ПАТ «Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів «Гемопласт» в період з 20.04.2021 по 25.06.2021, суд доходить висновку, що позивчу було запропоновано всі можливі, відповідно до його кваліфікації вільтні вакансії. Щодо відсутності згоди профспілкової організації на звільнення позивача, суд бере до уваги, що 18.10.2021 позивачем надано заяву про виключення його із членів профспілки за власним бажанням з 01.11.2019 (а.с. 38). Як вбачається із виписки з протоколу № 51 засідання профспілкового комітету ПАТ «Гемопласт» від 27.11.2021 (а.с. 39) [PERSON] виключено з членів профспілки ПАТ «Гемопласт». У судовому засіданні позивачем підтверджено, що він не є членом профспілки. Таким чином, оскільки на момент звільнення позивач не був членом жодної профспілкової організації, в роботодавця був відсутній обов`язок на отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення позивача. З урахування викладеного, суд дослідивши повно та всебічно матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що відповідачем дотримано вимоги КЗпП України при звільненні [PERSON] із займаної ним посади та винесенні наказу про припинення із ним трудового договору відповідно, а відтак у задоволенні його позовної вимоги про скасування наказу при припинення трудового договору слід відмовити. Оскільки вимоги\~позивача про\~поновлення його\~на роботі, стягнення середнього заробітну за час вимушеного прогулу та про стягнення моральної шкоди є похідними від позовної вимоги про скасування наказу, вони задоволенню також не підлягають. Відповідно до ч. 1, 3 \~ст.\~133\~ЦПК України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. У вимогах позовної заяви позивач ставив питання про стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до статей 133, 141\~ЦПК України з відповідача не підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, оскільки судом в позові відмовлено повністю.

Outcome: dismissed