Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

19 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом до Палівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що 03 липня 2008 року померла їхня баба по лінії батька - [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме: рілля площею 4,3008 га та кормові угіддя площею 0,5307, розташовані на території Павлівської сільської ради, посвідчені державним актом серії ІІІ-СМ №005224, виданим 29 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 2002 року №91. Спадщину після смерті баби прийняв їхній батько, а син померлої [PERSON]. 16 березня 2010 року останній помер. Після смерті батька відкрилася спадщина на все його майно, в тому числі на вищезгадані земельні ділянки, які він успадкував після смерті [PERSON] Вказують, що мають намір оформити свої спадкові права на зазначені вище земельні ділянки, тому звернулися до нотаріальної контори, але отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що за життя батько не зареєстрував право власності на ці земельні ділянки на себе. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: рілля площею 4,3008 га та кормові угіддя площею 0,5307 га, розташовані на території Павлівської сільської ради, посвідчені державним актом серії ІІІ-СМ №005224, виданим 29 березня 2002 року на імя [PERSON], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 10 березня 2010 року У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримують (а. с. 40, 41). Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. В. о. сільської голови [PERSON] надіслала листа, в якому просить розглянути справу без участі їх представника, позов визнають (а. с. 37). Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальна контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори [PERSON] надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника. При ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 29). У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261, ч. 1 ст. 1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За приписами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом і за заповітом має право прийняти спадщину шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, чи подачі до нотаріальної контори або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що 21 травня 2009 року Білопільською районною державною нотаріальною конторою за заявою [PERSON] заведена спадкова справа після смерті його матері, [PERSON], яка померла 03 липня 2008 року та видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстраційним №924 на земельну ділянку, кадастровий номер 59 206 866 00 06:004:0169, пай №265, кадастровий номер 59 206 866 00:08:012:0084, пай №265,01, площею 4,83 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №005224, виданого 29 березня 2002 року Павлівською сільською радою (а. с. 13, 33). Разом із цим на вказаному державному акті державним нотаріусом зроблена відмітка про те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 2009 року за реєстраційним №924 право власності на земельну ділянку переходить до [PERSON] (а. с. 16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БП №147389 [PERSON] помер 16 березня 2010 року (а. с. 12). З матеріалів справи вбачається, що останній був батьком позивачів (а. с. 9-11). За інформацією Білопільської міської ради від 13 грудня 2016 року [PERSON] на день смерті 16 березня 2010 року був зареєстрований, проживав та вів спільне господарство разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Білопілля, вул. Репіна, 6 (а. с. 15). 28 липня 2010 року [PERSON] подала до Білопільської районної державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини померлого 16 березня 2010 року чоловіка - [PERSON] (а. с. 32, 36). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та прийняли спадщину після останнього шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що за життя [PERSON] не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на успадковану ним після [PERSON] землю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування за законом після померлого 16 березня 2010 року батька, [PERSON], позивачі мають право на успадковану останнім за життя земельну ділянку після смерті [PERSON], але не можуть його реалізувати, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що за життя спадкодавець у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на цю землю. Відповідно до ст. 11, ч. 1 ст. 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обовязки, Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Таким чином, виходячи з аналізу наведених вище вимог діючого законодавства та враховуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved