Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

20.11.2013 року до Голосіївського районного суду м. Києва звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з 20.03.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та від шлюбу мають спільного сина - малолітнього [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалося, сторони втратили взаємопорозуміння внаслідок різних поглядів на спільне життя, ведення господарства та виховання дитини. З огляд ну таке, позивача та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки та з жовтня 2013 року проживають окремо. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю. З огляду на викладене, оскільки подальше спільне проживання з відповідачем позивач не вважає можливим, просила шлюб, зареєстрований між ними, розірвати, а також визначити місце проживання їх малолітнього сина з матір'ю. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з викладених обставин. Зазначила, що з відповідачем наразі разом не проживають, мають роздільний бюджет, ведуть окреме господарство. Також, з метою забезпечення належних умов для проживання та розвитку спільної дитини, просила визначити місце проживання сина разом матір'ю. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, вказав, що вони з [PERSON] проживали разом як родина близько восьми років, проте визнав, що наразі з позивачем проживають окремо, взаємовідносини мають складні, подальше спільне поживання та збереження шлюбу є неможливим. Позовні вимоги про визначення місця проживання спільної дитини разом з матір'ю відповідач визнав повністю та проти їх задоволення не заперечував. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, в судовому засіданні при вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] зазначив, що на засідання Комісії з питань захисту прав дитини відповідач поти визначення місця проживання дитини з матір'ю не заперечував, з огляду на що вважав вказані позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 20.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №142, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER]. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Зі змісту позову вбачається та наданих в судовому засіданні пояснень сторін вбачається, що позивач та відповідач з жовтня 2013 року проживають окремо, ведуть роздільне господарство, мають роздільний бюджет, шлюбні відносини між ними фактично припинено, таким чином, збереження сім'ї не вважають можливим. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Стосовно позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд зазначає наступне. Як вбачається з позовної заяви та пояснень сторін, малолітній син позивача та відповідача наразі постійно проживає разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції ООН про права дитини Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом . Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як вбачається з Довідки №642 від 04.12.2013 року позивач [PERSON] працює в Національному університеті біоресурсів і природокористування України на посаді техніка кафедри комп'ютерних мереж і телекомунікацій, таким чином, має самостійний дохід. Як встановлено з копії Договору купівлі-продажу від 28.09.2005 року, [PERSON] придбала жилий будинок з господарчими спорудами в Полтавській області, таким чином, має житло на праві приватної власності. Крім того, відповідно до Державного акту про право власності на землю №178191, [PERSON] належить земельна ділянка для обслуговування вищевказаного жилого будинку в полтавській обл.. З Висновку Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.02.2014 року № 100-1146 вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою [ADDRESS]. Умови проживання, виховання, повноцінного гармонійного розвитку дитини за місцем її проживання створено належним чином. Матір дитини має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно. Батьком дитини [PERSON] було надано до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві адміністрації письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що не заперечує проти визначення місця проживання сина [PERSON] з матір'ю [PERSON]. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] має позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, стабільний самостійний дохід, житло на праві приватної власності, нею за місцем проживання створено всі необхідні умови проживання, виховання, повноцінного гармонійного розвитку дитини. Водночас, відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову щодо визначення місця проживання сина [PERSON] з матір'ю визнав, проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин, а також беручи до уваги, що [PERSON] було надано до Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві адміністрації письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що не заперечує проти визначення місця проживання сина [PERSON] з матір'ю [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved