Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що на підставі рішення Бориспільського міського суду від 24 вересня 2001 року вона отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738. У такий спосіб [PERSON] набула право власності на земельну ділянку площею 0,77 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. Вказаному об`єкту нерухомого майна був присвоєний кадастровий номер 3220882200:03:001:0393. Однак у правовстановлюючому документі на земельну ділянку були допущені описки: по батькові позивача записано як « [PERSON] », а датою видачі документа помилково вказано 29 березня 2001 року. Ці недоліки перешкоджають [PERSON] укласти зі СТОВ «Любарецьке» договір оренди земельної ділянки. 1.2. Тому [PERSON] просить суд скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 від 29 березня 2001 року та визнати за нею право на земельну ділянку площею 0,7673 га з кадастровим номером 3220882200:03:001:0393 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 9 червня 2021 року (а.с.22) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 червня 2021 року (а.с.23-24) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 липня 2021 року (а.с.27) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. 3.2. Представник відповідача не з`явився у судове засідання. Він у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується розписками про вручення йому судових повісток (а.с.25, 31). Крім того, представник відповідача надіслав клопотання (а.с.26), в якому він при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розглянути цивільну справу в його відсутності. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 29 березня 2001 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 (а.с.5). Зі змісту цього правовстанов-люючого документу вбачається, що позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,77 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. 4.2. Зі змісту листа заступника начальника управління Держкомзему у Бориспіль-ському районі Київської області №2006 від 3 квітня 2012 року (а.с.16) вбачається, що вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 3220882200:03:001:0393. 4.3. Зі змісту листа директора СТОВ «Любарецьке №085 від 5 лютого 2021 року (а.с.17) вбачається, що у зв`язку з недоліками, виявленими у державному акті на право приватної власності на землю, [PERSON] позбавлена можливості укласти договір оренди земельної ділянки. 4.4. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 2 «Передача земель у власність і надання їх у користування» розділу І «Загальні положення» ЗК України 1990 року, що був чинним на час видачі оспорюваного державного акта на право приватної власності на землю, а також главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року, що був чинним на час видачі оспорюваного державного акта на право приватної власності на землю, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало лише після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчував це право. 5.2. Згідно з ч.1 ст.23 вказаного Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчувалось державними актами, які видавались і реєструвались сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. 5.3. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 5.4. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Зі змісту державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 від 29 березня 2001 року (а.с.5) вбачається, що цей правовстановлюючий документ був виданий на підставі рішення Бориспільського міського суду від 24 вересня 2001 року, ухваленого у цивільній справі №2-3487/2001. Дійсно, в провадженні Бориспіль-ського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №2-3487/2001 за позовом [PERSON] до [PERSON] , ТОВ «Бориспільське», третя особа, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку з земельному паї та визнання частково недійсним договору оренди земельного паю. Рішенням Бориспільського міського суду від 24 вересня 2001 року (а.с.7) пред`явлений позов був задоволений: був встановлений факт, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті його матері [PERSON] ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21 січня 2000 року [PERSON] на 1/3 частку в земельному паї; визнано недійсним договір оренди земельного паю, укладений 15 березня 2000 року між [PERSON] та ТОВ «Бориспільське»; а також зобов`язано ТОВ «Бориспільське» внести у вказаний договір зміну, відповідно до якої орендодавцем земельного паю був [PERSON] . Однак в мотивувальній та резолютивній частинах рішення Бориспільського міського суду від 24 вересня 2001 року відсутня інформація про те, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 0,77 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. В резолютивній частині цього судового рішення також відсутні відомості про те, що за [PERSON] було визнано право власності на цю земельну ділянку або було зобов`язано місцеві органи виконавчої чи орган місцевого самоврядування видати [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю. Ці обставини свідчать про те, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 від 29 березня 2001 року міститься недостовірна інформація про юридичну підставу для видачі цього правовстановлюючого документа. Тому [PERSON] незаконно набула право власності на земельну ділянку площею 0,77 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського товариства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. 6.2. Крім того, зі змісту листа заступника начальника управління Держкомзему у Бориспільському районі Київської області №2006 від 3 квітня 2012 року (а.с.16) вбачається, що площа земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , становить 0,7673 га, а не 0,77 га. Ця обставина свідчить про те, що площа земельної ділянки, вказана в оспорюваному державному акті на право приватної власності на землю, не співпадає з площею земельної ділянки, визначеною в Державному земельному кадастрі України. 6.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та забезпечення юридичної визначеності належить скасувати державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 від 29 березня 2001 року. 6.4. Водночас, словосполучення «власник майна», що міститься в ч.1 ст.392 ЦК України, свідчить про те, що з позовом про визнання права власності на майно може звернутись лише власник майна. Однак скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №060738 від 29 березня 2001 року тягне за собою припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,77 га з кадастровим номером 3220882200:03:001:0393 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Глибоцької сільської ради. Тому позивач не має права вимагати визнання за ним жодного права на цей об`єкт нерухомого майна. 6.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за [PERSON] права на земельну ділянку площею 0,77 га з кадастровим номером 3220882200:03:001:0393 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Глибоцької сільської ради, відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги належить відмовити.

Outcome: partial