Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

20 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивував тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Його рідною бабою по лінії матері була [PERSON], яка померла [INFO]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Після смерті баби відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 4,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 735100. Однак, він не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а саме оформлення спадщини на спадкове майно, так як оригінал Державного акту на право власності на землю втрачений. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,40 га в порядку спадкування за заповітом після баби [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] не з'явились, надавши до суду письмові заяви про те, що заявлений позов підтримують, просили розглянути справу в їх відсутність (а. с. 22-23 ). Представник відповідача - Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання також не з'явився. Міський голова листом повідомив, що з позовом згодний, просив розглянути справу без участі представника міської ради (а. с. 21). Представник третьої особи - Білопільської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Нотаріус надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 19). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а. с. 5 зворотній бік). У відповідності до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] після реєстрації шлюбу матері позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 07 серпня 1965 року зроблено відповідний актовий запис за № 44 (а. с. 5 зворотній бік). Згідно паспорту серії [NUMBER] виданого 13 серпня 2002 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області, [PERSON] ( мати позивача) народилась [INFO] (а. с. 6). Зокрема судом встановлено, що батьками матері позивача [PERSON] були [PERSON] та батько - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 26 вересня 2014 року вбачається, що після реєстрації шлюбу 18 січня 1951 року [PERSON] присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], про що виконкомом Терещенківської сільської ради Білопільського району Сумської області зроблено відповідний актовий запис за № 02 (а. с. 8). Відповідно до копії Державного акту серії РЗ № 735100, виданого Ворожбянською міською радою Білопільського району Сумської області 26 листопада 2002 року на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 14 серпня 2002 року № 337, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 55, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, площею 4,40 га в межах згідно з планом (а. с. 11). У відповідності до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка вище вказаної земельної ділянки становить 73 208 грн. 61 коп. (а. с. 10 зворотній бік). Згідно заповіту, посвідченого 13 березня 2012 року керуючою справами виконкому Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 25, [PERSON] все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] - позивачу по справі (а. с. 9). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 9 зворотній бік). З довідки, виданої виконавчим комітетом Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області від 15 вересня 2014 року за № 1225 вбачається, що [PERSON], постійно до дня смерті, [INFO], проживала разом з онуком [PERSON] за [ADDRESS]. Заповіт від імені померлої [PERSON], виконавчим комітетом Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області посвідчено 13 березня 2012 року зареєстровано в реєстрі за № 25, заповіт не змінювався і не скасовувався. [PERSON] постійно на протязі 6 місяців із дня смерті [PERSON] проживав у будинку за [ADDRESS], здійснював догляд за спадковим майном (а. с. 10). Згідно інформації Білопільської державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], не заводились (а. с. 19-20). Зі змісту оголошення в районній газеті «Білопільщина» загублений державний акт на земельну ділянку серії РЗ № 735100 від 26 листопада 2002 року, виданий Ворожбянською міською радою на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а. с. 13). Зокрема, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», передбачено, що видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] має право на спадщину за заповітом після баби [PERSON], однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю втрачений. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 4,40 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після баби [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved