Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

20.09.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області та Кам`янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області про визнання за нею права на земельну частку (пай), площею 9,2 га умовних кадастрових гектарів на території Кам`янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області у зв`язку з членством у КДГ «Червона Україна». В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що в період з 05.01.1996 року по 15.01.2001 року вона працювала на різних посадах у КДГ «Червона Україна». З письмової відповіді відділу у Новобузькому районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.02.2018 року вона дізналася про розпаювання земель колективної власності господарства в якому працювала, однак з невідомих причин її було не внесено до списку пайовиків, що мають право на земельну частку (пай) цього господарства. Посилаючись на те, що на період паювання землі в КДГ «Червона Україна» вона являлася членом даного господарства, а тому, відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» за №720/95 від 08.08.1995 року, набула права на земельну частку (пай), яку відповідачів відмовляють їй у виділити з резерву земель, розташованих в межах території Кам`янської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, просив задовольнити позовні вимоги. 28.09.2018 року позовна заява була залишена без руху. 22.10.2018 року у зв`язку з усуненням недоліків позову провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні. 09.01.2019 року за клопотанням позивача, для участі у розгляді даної справи судом було залучено у якості співвідповідача Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області. 22.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, Кам`янська сільська рада Новобузького району Миколаївської області, в судове засідання явку свого представника не забезпечила, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Співвідповідач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання явку свого представника також не забезпечило, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Про причину неявки представника суд не повідомило, проте направило 28.01.2019 року до суду свій відзив на позов, згідно яким наголосила, що [PERSON] на момент розпаювання земель КДГ «Червона Україна», що мало місце в листопаді 1995 року не працювала та не була членом вказаного господарства, а тому не не набула права на земельну частку (пай), крім того позивачкою пропущено строк позовної давності на час звернення до суду з вказаним позовом. Третя особа Новобузька районна державна адміністрація Миколаївської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, направила на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника райдержадміністрації. Крім того, 23.11.2018 року подано до суду відзив на позов, згідно з яким, Новобузька РДА, посилаючись на те, що позивачкою [PERSON] не надано жодних доказів її членства КДГ «Червона Україна», а також на те, що остання звернулася до суду з даним позовом зі спливом строків позовної давності, просила позовні вимог залишити без задоволення.Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на землю, зокрема постійні працівники - члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Як свідчить досліджена в судовому засіданні копія трудової книжки [PERSON] , серії [NUMBER] , остання 05.01.1996 року була прийнята на роботу на контрактній основі до КДГ «Червона Україна» нянею до дитячого садку. В подальшому [PERSON] працювала на даному господарстві пекарем у пекарні та різноробочою, де 15.01.2001 року була звільнена за власним бажанням у зв`язку з зміною місця проживання. Згідно відомостей Відділу у Новобузькому районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 21.02.2018 року КДГ «Червона Україна» одержало Державний акт на право колективної власності на землю 13.11.1995 року. Розмір земельної частки (паю) складає 9,2 умовних кадастрових гектарів, вартістю 27\~321 грн. Відповідно до списку членів КДГ «Червона Україна» та пенсіонерів, які мають право на одержання земельного паю, затвердженого протоколом № 5 загальних зборів даного господарства від 25.04.1997 року, [PERSON] не була включена до списку осіб, які мали право на земельну частку (пай) (а.с.19-20). Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК України (в редакції Закону 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП; включення до списку осіб, долученого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акту. Між тим,\~всупереч вимогам\~ч.\~3\~ст.\~12\~та ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України,\~позивачка та\~її представник\~не надали\~суду належних\~доказів,\~які свідчать\~про те,\~що на\~час розпаювання\~земель КДГ\~«Червона Україна»\~вона являлася\~членом цього\~господарства. Більш того, досліджені під час судового розгляду справи письмові докази свідчать про те, що на час паювання земель КДГ «Червона Україна», що мало місце 13.11.1995 року, позивачка [PERSON] на даному підприємстві навіть ще не працювала. Слід зазначити, що працевлаштування та членство у КСП не є тотожними поняттями. При працевлаштуванні на роботу до такого господарства працівник не стає автоматично членом даного колективного підприємства. Зокрема, про членство на колективному сільськогосподарському підприємстві можуть свідчити протокол загальних зборів підприємства про включення працівника до складу його членів, запис у трудовій книжці колгоспника про зарахування його до членів даного підприємства, тощо. Доводи позивачки на наявність у неї трудової книжки колгоспника, як однієї та головної підстави, що надає їй право на земельну частку пай згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» суд знаходить безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на невірному розумінні положень цього закону. Так, згідно положень ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у\~встановленому законом\~порядку договори\~купівлі-продажу,\~дарування,\~міни,\~до яких\~додається сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в\~абзаці п`ятому\~частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Відповідно до абзацу п`ятого ст. 1 цього Закону до осіб, яким для підтвердження їх права на земельну частку (пай) достатньо пред`явити лише трудову книжку колгоспника належать громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Водночас, позивачка, нехтуючи положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які свідчать, що вона відноситься до даної категорії громадян. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову лише за наявності для того підстав. Однак вказаний позов вимогам закону не відповідає. Відтак, оскільки \~суд не вбачає у позивачки права на \~отримання земельної частки (паю), тому у задоволенні її позовних вимог належить відмовити. В силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які позивач поніс на оплату судового збору, у зв`язку з відмовою у задоволені його позову у повному обсязі, суд відносить на його рахунок.

Outcome: dismissed