Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

20 червня 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 75.5 м.кв., житловою площею 50,3 м.кв. За життя спадкодавцем заповіту на його ім`я складено не було.18 вересня 2018 року на підставі заяви позивача про прийняття спадщини у Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була заведена спадкова справа № 222/2018 до майна померлої [PERSON] . 14 липня 2020 року позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Дильного І.Г. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що належав [PERSON] , однак, нотаріусом йому відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Новий Загорів Локачинського району Волинської області. Судові витрати сплачені ним, просить залишити за собою. У підготовче засідання позивач не з`явився, 17 серпня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 58). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, 08 вересня 2020 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Старозагорівська сільська рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, просив справу розглядати за його відсутності та судові витрати залишити за позивачем (а.с. 65). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, оглянувши копії матеріалів спадкової справи № 222/2018 до майна померлої [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] від І27.03.2018 року (а.с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Старозагорівської сільської ради Локачинського району № 483 від 10 липня 2020 року та випискою з погосподарської книги № 261 від 16.05.2019 року (а.с. 7, 8). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Із копій матеріалів вказаної спадкової справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не відмовився від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). 18 вересня 2018 року на підставі поданої позивачем та [PERSON] заяви про прийняття спадщини у Локачинській державній нотаріальній конторі Волинської області була заведена спадкова справа № 222/2018 до майна померлої [PERSON] ( а.с.21,22). Також зі спадкової справи вбачається, що до спадкового майна померлої [PERSON] відноситься земельний пай, площею 2,2040 га, кадастровий номер земельної ділянки 0722485200:04:000:0997, який остання заповіла своєму онуку [PERSON] , про що свідчить заповіт та державний акт на право приватної власності на землю та витяг з ДЗК (а.с.25, 43, 44, 45). Родинні відносини позивача та спадкодавця [PERSON] підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 16 червня 1958 р. (а.с. 32). [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом згідно ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців першої черги спадкоємців за законом, які б претендували на спірне спадкове майно, судом не встановлено. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Дильного І.Г. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований у [ADDRESS] , однак, позивачу відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки останнім не подано відповідних правовстановлюючих документів на житловий будинок (а.с. 57). Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Представник відповідача позовні вимоги визнав, що стверджується його заявою, поданою до суду 08 вересня 2020 року (а.с. 65). Оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що право власності на нього переходить до позивача [PERSON] як спадкоємця за законом і за ним необхідно визнати право власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами. Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved