Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

21.01.2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 24.04.2013р. було розірвано. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], місце проживання якої після розірвання шлюбу визначено біля позивачки. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання дочки, що змусило її звернутися до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку і доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття (а.с.1). У судове засідання позивачка не з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с.13). Відповідач в судове засідання також не з'явився, позовні вимоги визнав в сумі 350грн., мотивуючи тим, що з грудня 2012 року він не працює і не має постійного заробітку, а на утриманні має ще одну дочку [PERSON], [INFO], та доглядає за хворою матір'ю, при цьому справу просив розглянути без його участі (а.с.18-19). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наданих суду доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2010р., який рішенням Савранського районного суду Одеської області від 24.04.2013р. було розірвано (а.с.6-7). Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Вільшанської сільської ради Савранського району Одеської області 02.04.2012р. (а.с.4), місце проживання якої після розірвання шлюбу було визначено вищевказаним рішенням суду біля її матері [PERSON] (а.с.6-7). Про те, що малолітня дитина [PERSON] проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні і вихованні також підтверджується довідкою, виданою Вільшанською сільською радою Савранського району Одеської області 15.01.2014р. №28 (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дочки позивачці не надає, між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Позовні вимоги відповідач визнав частково, а саме в сумі 350,00грн., посилаючись на те, що він має мінливий дохід, утримує дочку [PERSON], [INFO], та доглядає свою хвору матір [PERSON], про що надав відповідні докази (а.с.18-19, 20, 21, 22). Як встановлено ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини (ч.2 ст.141 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181, ч.2 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України враховує задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який має нерегулярний, мінливий дохід, наявність на його утриманні малолітньої дочки [PERSON], ту обставину, що він здійснює догляд за своєю хворою матір'ю, та його згоду на сплату аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 350грн., який є вищим за мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років, встановлений ч.2 ст.182 СК України, який у 2014 році складає 309,60грн. (1032грн. х 30% = 309,60грн.); суд також враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини [PERSON], на утримання якої стягуються аліменти, яка не має майна у порядку спадкування чи за договором дарування, яке давало б позивачці достатні кошти на її утримання, а тому приходить до висновку, що розмір аліментів на дитину слід визначити у твердій грошовій сумі, яка визнана відповідачем. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України). Суд роз'яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 цього Кодексу при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. На підставі п.6 ст.214, ч.ч.1, 2 ст.79, ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60грн..

Outcome: partial