Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

21.10.2014 р. до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 157\~259, 98 грн. та судові витрати у розмірі 1\~212, 06 грн. Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 13/ЗЛ, згідно умов якого, позивач надав відповідачеві кредит у сумі 146 000,00 грн., зі строком користування до 21.10.2016 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель [PERSON] поручилася перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, кредит наданий відповідачу в повному об'ємі. Позичальник та поручитель умов кредитного договору не виконали, про що неодноразово повідомлялися, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги, внаслідок чого у них сформувалася заборгованість в загальному розмірі 157\~259, 98 грн. з яких: 112\~163, 34 неповернута сума кредиту, 26\~992, 80 грн. прострочені відсотки, 18\~103, 84 грн. пеня за період з 26.11.2013 по 25.11.2014 р. р. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Представник позивача ПАТ «Кредобанк» [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачів чи відкладення розгляду справи до суду від них не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 13/ЗЛ. Згідно п. п. п. 1, 2.1, 4.1, 5.1, 7 договору № 13/ЛЗ від 26.10.2011 року банк зобовязується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах убомовлених цим договором, банк видає позичальнику кредит в сумі 146\~000,00 грн., позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені договором, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними свої зобовязань. Встановлено, що на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 13/ЗЛ від 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов яких поручитель [PERSON] поручилася перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором № 13/ЛЗ від 26.10.2011 року. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником, всіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що випливають із Кредитного договору, як існуючих на момент укладання цього договору, що стверджується умовами перевіреного Договору поруки від 26.10.2011 року. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, кредит наданий відповідачу в повному об'ємі, що стверджується копією меморіального ордеру № 27829181 від 27.10.2011 року. Таким чином позичальник отримав кредит у сумі 146 000,00 грн., зі строком користування до 21.10.2016 року, що стверджується умовами перевіреного кредитного Договору № 13/ЗЛ від 26 жовтня 2011р. Встановлено, що [PERSON] не виконав належним чином своїх зобов'язань перед Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» за кредитним договором № 13/ЛЗ від 26 жовтня 2011р., внаслідок чого у відповідача - [PERSON] перед позивачем станом на 25.11.2014 року, виникла заборгованість в загальному розмірі 157\~259, 98 грн. з яких: 112\~163, 34 неповернута сума кредиту, 26\~992, 80 грн. прострочені відсотки, 18\~103, 84 грн. пеня за період з 26.11.2013 по 25.11.2014 р. р. Розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором стверджується Розрахунком суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № 13/ЛЗ від 26.10.2011 року, Розрахунком пені по простроченій заборгованості за період 26.11.2013 року по 25.11.2014 року. Згідно ч. ч. 1,2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідачі надані їм процесуальним законом права не реалізували та розрахунок заборгованості представлений суду позивачем не спростували. Встановлено, що позивач намагався у досудовому порядку врегулювати спір, що виник між сторонами, а саме [PERSON] надіслав повідомлення вимогу № 237/2013 від 28.07.2014 року, яку йому було вручено 08.08.2014 року, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції та [PERSON] повідомлення вимогу № 237/2013 від 28.07.2014 року, яку остання отримала 08.08.2014 року, що стверджується повідомленням про вручення рекомендованої кореспонденції. Проте відповідачі не виконали покладених на них зобовязань у добровільному порядку. Таким чином, у правовідносинах, що виникнули між сторонами відповідачі [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками на підставі кредитного договору № 13/ЗЛ від 26.10.2011 року та договору поруки від 26.10.2011 року. Встановлено, що відповідачі в добровільному порядку не бажають погасити їх заборгованість перед позивачем, тому така підлягає стягненню в судовому порядку. За вказаних вище обставин суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору.

Outcome: approved