Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

20.07.2018 р. до Енергодарського міського суду Запорізької області звернулась фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якій зазначила, що 11.08.2014 р. між нею - фізичною особою підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) було укладено Договір про надання юридичних послу № б/н (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого Замовник доручив, а Виконавець зобов`язався надати Замовнику, у відповідності до умов Договору, правову допомогу з юридичних питань, що цікавлять Замовника, а Замовник, зі свого боку, зобов`язався прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити. Згідно Додатку №1 до Договору, до складу юридичних послуг відносився супровід у Європейському суді по правам людини скарги по судовій адміністративній справі [PERSON] №2а-2503/11 щодо перерахунку державної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії. Причиною звернення [PERSON] до Європейського суду по правам людини стало не виконання державою постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.07.2011 р. по справі №2а-2503/11. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначається Сторонами у Замовленні на надання юридичних послуг. Оплата юридичних послуг здійснюється Замовником шляхом передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг та розрахунку з Виконавцем готівковими коштами у випадку позитивною вирішення проблемного питання, Замовник сплачує винагороду в десятиденний термін від дня отримання Замовником компенсаційних та інших виплат, які були предметом спору з Українською Державою, що передбачено також пунктом 4.2. Договору. У відповідності до п.1 Додатку №1 до Договору, розмір передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг складає 500 грн., які були сплачені відповідачем в день укладання Договору. Відповідно до п.2 Договору, винагорода у випадку позитивного вирішення проблемного питання складає 30%, які розраховуються від фактично отриманих Замовником сум компенсацій та будь-яких інших видів виплат, що стосуються захисту прав Замовника щодо перерахунку та виплати Замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з умовами Договору, Позивачем було проведено роботу та надано юридичні послуги щодо виконання постанови Енергодарського міською суду Запорізької області від 14.07.2011 р. по справі №2а-2503/11, переглянутої та залишеної без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвалою від 29.01.2013 р. по справі №2а-2503/2011. Юридична робота проводилась приблизно 2,5 роки. За результатами роботи, 28.07.2017 р., відповідно до повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.10.2017 р. №316/736/17/20/ 3-03, [PERSON] отримала суму заборгованості за рішенням національного суду по справі №2а-2503/11 у розмірі 57823 грн. 51 коп., однак проводити розраховуватися за виконання Договору відмовилася, зазначивши, що нею і сплачено 500 грн., що є достатнім. Відповідно до п.6.3. Договору, у випадку затримки Замовником виплати Виконавцю винагороди в термін встановлений у п.4.2 Договору, замовник сплачує виконавцю штраф в розмірі 20% від суми винагороди та відповідно до п.6.4. Договору, також сплачує пеню в розмірі 1% суми затриманого платежу. Позивач, з урахуванням того, що відповідачем було отримано на виконання рішення національного суду 57823 грн. 51 коп., та зазначені вище положення Договору, вважала, що у відповідача перед нею склалась заборгованість за Договором, станом на 17.07.2018 р., в загальному розмірі 70000 грн., з яких 17347 грн. 05 коп. - сума основного боргу, 3469 грн. 41 коп. - сума штрафу за прострочення виконання зобов`язань, 49183 грн. 54 коп. - загальна сума пені за прострочення виконання зобов`язання, яку і просила стягнути з відповідача на її користь, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.2-4). В судове засідання, для розгляду справи по суті вимог, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, клопотань або заяв про відкладення слухання справи до суду не надали. Від позивача [PERSON] надійшла до суду письмова заява в якій позивач вимоги позову уточнила в частині їх зменшення та відмовилась від стягнення з відповідача на її користь суми штрафу та пені, вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 17347 грн. 05 коп. просила задовольнити, розгляд справи провести без її участі (а.с.167). В судове засідання, для розгляду справи по суті вимог, відповідач [PERSON] та/або її представник відповідача не з`явились повторно, про поважність причин неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, або розгляд справи у відсутності, до суду не надали. Про час та місце слухання справи відповідач [PERSON] та її представник Плужник М.В. (а.с.55, 56) повідомлялись шляхом направлення судових викликів рекомендованою кореспонденцією через відділення поштового зв`язку «Укрпошта». Проте, представником Плужник М.В. не були отримані судові відправлення, у зв`язку з чим вони повернулися до суду з відповідними відмітками відділення поштового зв`язку (а.с.147, 163). Відповідачем [PERSON] поштові відправлення з суду були отримані, що підтверджується рекомендованими повідомленнями (а.с.136, 140, 166). Відповідачем [PERSON] 23.08.2018 р. було надано до суду письмову заяву в якій відповідач просить суд закрити провадження по справі у зв`язку з наявністю рішення суду яким в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено (а.с.40). Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно п.3 ч.2 ст.43 ЦПК України, обов`язок учасника справи з`являтися в судове засідання за викликом суду наявний лише в разі, якщо його явка визнана судом обов`язковою (що також узгоджується з позицією викладеною Верховним Судом в постанові від 12.03.2019 р. по справі №910/12842/17). Однак, судом не визнавалась обов`язковою явка у судове засідання відповідача та представника відповідача. Згідно приписів п.7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасник справи зобов`язаний виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом, при цьому ч.4 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи та підстав які б не дозволяли суду визначитися з порядком вирішення наявних спірних відносин за відсутності належним чином повідомлених учасників справи. Сукупності умов для проведення розгляду даної справи в порядку заочного провадження визначених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом не встановлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності неявившихся учасників справи на підставі наявних матеріалів та доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали цивільної справи№316/736/17 на яку також посилається відповідач, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню враховуючи наступне. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом встановлено, що 14.07.2011 р. по справі №2-а-2503/2011 р. за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій, було постановлено рішення, яким, у тому числі, зобов`язано Управління пенсійного фонду України в м.Енергодар Запорізької області провести [PERSON] перерахунок державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до положень статей Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та забезпечити їх виплату за мінусом отриманих сум (а.с.173-174). зазначене рішення було залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2013 р. (а.с.175-176). 11.08.2014 р. між позивачем - ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг б/н (далі - Договір) (а.с.168-171), предметом якого, змістом пунктів 1.1., 1.2 умов Договору, визначено прийняття Виконавцем (позивачем по справі) зобов`язання надати юридичні послуги Замовнику (відповідачу по справі), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачено умовами Договору. Склад та обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі Замовлення на надання юридичних послуг (Додаток №1), що узгоджено та затверджено Сторонами. Згідно пунктів 4.1., 4.2. умов Договору, вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначається Сторонами у Замовленні на надання юридичних послуг (Додаток №1). Оплата юридичних послуг здійснюється Замовником шляхом передплати загальної суми всіх етапів юридичних послуг та розрахунку з Виконавцем готівковими коштами. У випадку позитивного вирішення проблемного питання Замовник сплачує винагороду в десятиденний термін з дня отримання Замовником компенсаційних та інших виплат, які були предметом спору з Українською державою. З п. 9.3, 9.4. Договору, встановлено, що Додаток №1: замовлення на надання юридичних послуг, с сам Договір та додатки до нього було складено у двох примірниках які мають однакову юридичну силу. Відповідно до п.2 Додатку №1 до Договору про надання юридичних послуг від 11.08.2014 р. (далі - Додаток №1), винагорода (розраховується від фактично отриманих Замовником сум компенсацій та будь-яких інших видів виплат, що стосуються захисту прав Замовника щодо перерахунку та виплати Замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та становить 30% (а.с.171). Згідно п.6.2. Договору, Виконавець вправі відмовитися від виконання Замовлення та зобов`язань за цим Договором повністю або частково, за умов виявлення факту надання Замовником неповної або недостовірної інформації, що призвело до неможливості належним чином виконати зобов`язання, що передбачено умовами цього Договору. Доказів відмови відповідача (Замовника за Договором) від виконання позивачем (Виконавцем за Договором) від виконання зобов`язань визначених Договором, або доказів того, що позивачем зобов`язання за Договором не виконувались, матеріали справи не містять. Вимоги про визнання недійсними договору про надання юридичних послуг від 11.08.2014 р. та додатку до договору про надання юридичних послуг від 11.08.2017 р., які були заявлені [PERSON] шляхом звернення 04.09.2017 р. до суду, в рамках розгляду цивільної справи №316/736/17, з зустрічною позовною заявою до ФОП [PERSON] (а.с.60-62 матеріалів справи №316/736/17), за наслідками розгляду заяви адвоката [PERSON] - Плужник М.В . про залишення позову без розгляду (а.с.85 матеріалів справи №316/736/17), були рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2017 р. залишенні без розгляду (а.с.91-94зворот матеріалів справи №316/736/17), дане рішення залишено без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 13.04.2018 р. (а.с.45-48 матеріалів справи №316/736/17). Доказів того, що Договір було припинено чи розірвано судом не встановлено. Згідно п.8.1 Договору, він діє з 11.08.2014 р. до повного виконання зобов`язань. З наданої довіреності від 11.08.2014 р. (а.с.177) встановлено, що [PERSON] (відповідач по даній справі) уповноважила [PERSON] (позивача по даній справі) представляти її інтереси при розгляді справи у Європейському Суді по правам людини, доказів, що дана довіреність визнана недійсною суду не надано. Листування між Європейським Судом по правам людини та [PERSON] (позивачем по справі) щодо до розгляду поданої [PERSON] до Європейського Суду заяви, підтверджується листами на її ім`я від 28.11.2014 р. та 08.12.2016 р. (а.с.181, 182). При цьому, з повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.12.2016 р. №8626/12.0.1/48-16/20.1/27 (а.с.183), у тому числі, і на ім`я [PERSON] і доданої до нього постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.12.2016 р. ВП №53217126 (а.с.184-184зворот), встановлено, що на виконання рішення Європейського суду по правам людини №4148/13 виданого 17.11.2016 р. яким визначено сплатити [PERSON] відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди та інших витрат в розмірі 1000 євро конвертовану у національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу, було відкрито виконавче провадження та запропоновано [PERSON] надати повні банківські реквізити в національній валюті отримувача коштів визначених до сплати Європейським судом. Зазначене вище підтверджує посилання позивача по справі щодо надання юридичних послуг відповідачу по даній справі. З оригіналу листа Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №316/736/17/20.3-03 від 09.01.2017 р. та платіжного доручення №253 від 18.01.2017 р. та №2197 від 28.07.2017 р. (а.с.72, 74, 75 матеріалів справи №316/736/17), встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження по виконанню рішення №4148/13, виданого 17.11.2016 р. Європейським судом з прав людини у справі «Тихонова та інші проти України», де [PERSON] є однією із заявників. Платіжним дорученням №253 Міністерства юстиції України, на розрахунковий рахунок [PERSON] 18.01.2017 р. перераховано кошти у сумі 27836 грн. 63 коп. (еквівалент 1000 євро), призначені Судом в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а 28.07.2017 р. платіжним дорученням №2197 Міністерством юстиції України, [PERSON] перераховано кошти в сумі 57823,51 грн. - заборгованість за рішенням національного суду. Зазначеними документами підтверджується виконання позивачем взятих на неї зобов`язань за Договором. При цьому, встановлено, що [PERSON] отримала два види виплат: за рішенням національного суду - в розмірі 57823,51 грн. та за рішенням Європейського суду з прав людини - в розмірі 1000 Євро, у перерахунку на національну валюту: гривню, в сумі 27836 грн. 63 коп. Відповідачем [PERSON] у заяві від 21.08.2018 р. посилаючись на те, що позивач вже зверталась до суду з позовними вимогами до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг № б/н від 11.08.2014 р. за наслідками розгляду якого рішенням Енергодарського міського суду від 12.12.2017 р. по справі №316/736/17 було відмовлено у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № б/н від 11.08.2014 р., яке набрало законної сили, просить суд закрити провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України (а.с.40). Вирішуючи клопотання зазначене [PERSON] у вказаній заяві, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; Зі змісту позовної заяви ФОП [PERSON] , яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №316/736/17 (а.с.2-5), встановлено, що [PERSON] заявлялись вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання юридичних послуг №б/н від 11.08.2014 р. за зобов`язаннями, щодо сплати основної суми в розмірі 8350 грн. 80 коп. що є 30% розміру винагороди визначеної до сплати та отриманої [PERSON] за рішенням Європейського суду по правам людини прийнятого на користь [PERSON] в розмірі 1000 Євро, що у гривневому еквіваленті становить 27836 грн., а також розміру штрафу та пені відповідно до умов Договору. Враховуючи, що суд відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 р., чинній на час постановлення судом рішення по справі №316/736/17), відповідно до яких суд розглядав цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог, а, як зазначалось, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12.12.2017 р. по справі №316/736/17 в задоволенні вимог було відмовлено, вбачається, що позивачу по справі №316/736/17 було відмовлено саме в задоволенні вимог, поданого нею, вищезазначеного позову. По даній цивільній справі №216/1249/18, яка розглядається судом, позивачем [PERSON] подано 20.07.2018 р. позовну заяву з вимогою, яку було уточнено в частині зменшення, про стягнення з [PERSON] 30% винагороди за Договором про надання юридичних послуг №б/н від 11.08.2014 р. - розрахованої від фактично отриманої [PERSON] суми, що була нею отримана за платіжним дорученням №2197 від 28.07.2017 р. на виконання рішення національного суду - в розмірі 57823,51 грн., в розмірі 17347 грн. 05 коп., тобто, щодо розміру винагороди за іншим платежем, який не був предметом розгляду справи №316/736/17. Наявності рішень за вимогою, що розглядається у даному провадженні по справі №316/1249/18 - судом не встановлено. Враховуючи зазначене, заява [PERSON] про залишення буз розгляду даного позову з підстав передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України не підлягає задоволенню. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. За положень ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Зазначений Закон визначає, що видами правової допомоги є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом ч.1 ст.29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Згідно положень ч.2 ст.29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору. Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, порядок обчислення і сплати якого встановлюється договором. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. З Договору, судом встановлено обов`язок відповідача виплатити на користь позивача розмір винагороди визначений у Додатку №1, проте, у добровільному порядку, відповідачем не було оплачено позивачу 30% розміру винагороди від отриманих 57823 грн. 51 коп. - суми виплати за рішенням національного суду, що становить 17347 грн. 05 коп. Зазначене вище, підтверджує правомірність заявлених позивачем уточнених вимог. Згідно приписів ч.1, ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем було порушено взяті за Договором зобов`язання щодо сплати на користь позивача, зазначеного вище, розміру винагороди обумовленого Додатком №1 який є складовою Договору між позивачем та відповідачем, в частині виплати 30% від суми за рішенням національного суду, а також вищезазначені вимоги законодавства, доведеність позивачем обґрунтованості уточнених вимог наданими суду доказами та їх не спростування відповідачем, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резулятивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно квитанції від 16.07.2018 р. позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с.1) Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, висновок суду про задоволення позовної вимоги, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved