Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

21 жовтня 2019 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зняття з реєстрації. В обґрунтування вимог зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстрована і проживала її дочка, проте в 2014 році вона поїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації і повертатися в Україну не бажає. Раніше вона просила її приїхати в м.Маріуполь і знятися з реєстраційного обліку, однак вона так і не приїхала. На даний час зв`язок з дочкою втрачено і місце її знаходження їй не відомо. Наявність реєстрації відповідачки в будинку створює для неї додаткові витрати та перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Просить зняти відповідачку з місця реєстрації. В подальшому уточнила позовні вимоги та просила визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житлом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просили розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 10 вересня 2008 року. Згідно інформації\~ відділу\~реєстрації місця\~проживання фізичних\~осіб Департаменту\~адміністративних послуг\~Маріупольської міської\~ради №\~02-147-1517\~від 02.09.2019 року, вбачається, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про фактичне проживання виданого КСН «Азовець» від 29 січня 2020 року вбачається, що в будинку [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] . Згідно ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним. Відповідно до ст.ст.317, 321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами\~ст.150 ЖК України, ст.383 ЦК України\~громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405\~Цивільного кодексу\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік. Приймаючи до уваги те, що позивачка [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , а відповідачка, будучи зареєстрованою у вказаному будинку, але фактично не проживаючи в ньому, перешкоджає позивачці у користуванні та розпорядженні нею своєю власністю, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] та визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved