overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

20.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення доньок повноліття. Посилається на те, що вона з 26 вересня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з липня 2014 року. Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги не надає. Позивач \~надала суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відгук на позов суду не надав. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180, 183 СК України підлягає \~\~\~задоволенню. \~Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони з 26 вересня 2012 року знаходяться у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с. 3-4). Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманні (а.с.9). Інших стягнень з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, \~вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

20.05.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини (або 16.67%) на кожну дитину з усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що вона 21 жовтня 2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 05.11.2014 року шлюб між ними було розірвано. Діти проживають з матірю та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Позивачка \~надала до суду заяву, в якій просить справу заслухати в її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та свій відзив на позов суду не надав. Суд у відповідності до ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-182 СК України підлягає задоволенню. \~Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року шлюб між ними було розірвано (а.с.4, 6). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - відповідач є батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей (а.с. 2-3). Діти проживають з матірю та знаходяться на її утриманню (а.с.5), відповідач кошти на утримання дітей не надає. Інших стягнень з відповідача не проводиться. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яке буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, \~вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

20.05.2015 року до Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Павлівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В аргументуванні позовних вимог вказано, що [INFO] в с. Павлівка, Погребищенського району померла його мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за законом на все майно , котре належало матері до смерті. Протягом шести місяців він не мав змоги звернутися нотаріальної контори, оскільки померла мати була помилково пропущена у списках на отримання сертифікату про право на земельну частку (пай), тому позивачу про наявність майна не було відомо, таким чином, не зміг своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, з незалежних від нього причин. В судовому засіданні представник позивача адвокат Царківський О.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив визнати пропущений [PERSON] строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин та визначити додатковий строк в один місяць для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник Павлівської сільської ради в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву №94 від 27.05.2015 року, в якій просив провести розгляд у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких міркувань. Ч.1 ст.61 ЦК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що позивач є рідним сином та спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON] (а.с.7), однак не подав у встановлений законом шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки оскільки померла мати була помилково пропущена у списках на отримання сертифікату про право на земельну частку (пай), тому позивачу про наявність майна не було відомо, що суд визнає поважною причиною пропуску строку на подання цієї заяви. Дані правовідносини регулюються ч.3 ст.1272 ЦК України, у відповідності до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, то з метою захисту його майнових прав, необхідно визначити їй додатковий строк достатній для подання вказаної заяви до нотаріальної контори.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

20.05.2015 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності їй, [PERSON], як одній і тій же особі, Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 787063, виданого 04.01.2003 р. Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області на імя [PERSON]. В обгрунтування своєї заяви [PERSON] зазначала, що в усіх документах оформлених українською мовою її по-батькові вказано як «Яковлівна», однак при оформлені та видачі їй Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 787063 виданого 04.01.2003 р. Чугуївською райдержадміністрацією Харківської області, її по-батькові у вищевказаному документі вказано як «Яківна». Вказана розбіжність у Державному акті та документах що посвідчують особу заявниці позбавляє її можливості зареєструвати вищевказаний акт в державній реєстраційній службі, а також передати належну їй на праві приватної власності земельну ділянку в оренду. Заявниця до зали судових засідань не зявилась, надавши суду заяву про підтримання заяви, та розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи до зали судових засідань також не зявився, подавши заяву про відсутність в нього заперечень проти задоволення заяви [PERSON] та розгляд справи без його участі. Таким чином суд вважає за можливе в порядку\~ст. 169 ЦПК України, розглядати справу у відсутності не зявившихся осіб за доказами, що містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, як така, що знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження заявниці №2289909, складеного українською мовою, дівоче прізвище [PERSON] було «Кушнарева», в графі батько зазначено - «Кушнарев Яков Семенович». (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №852820, складеного російською мовою, [PERSON] війшла заміж та змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка «Онищенко».(а.с.6). З паспортних даних вбачається, що по-батькові заявниці зазначено як «Яковлівна». (а.с.4). Однак у Державному акті на право приватної власності на землюсерії Р3 № 787063, по-батькові заявниці зазначено як «Яківна». (а.с.7). У відповідності з п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідно заявниці для належного оформлення та реалізації прав відносно належної їй на праві власності земельної ділянки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 20.06.2008 року. Подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи без їх особистої участі, при цьому позивач наполягав на задоволенні позову, а відповідач позов визнала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 20 червня 2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини. Подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Примирення між сторонами не можливе. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно із положеннями ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За таких умов подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 13000 грн. 00 коп., мотивуючи позові вимоги тим, що відповідно до боргової розписці від 23.12.2014 року [PERSON] зобов'язувався ці кошти повернути до 31.01.2015 року, однак своє зобов'язання не виконав. Позивачка до початку розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено що, 23.12.2014 року відповідач [PERSON] взяв у позивачки [PERSON] під розписку 13000 грн. 00 коп. відповідно до якої зобов'язувався ці кошти повернути в строк до 31.01.2015 року (а.с. 4). Відповідач в установлений строк та на вимогу позивача боргу не повернув. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 с. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких умов позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що з відповідачем по справі перебувала у цивільному шлюбі. Від сумісного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем. На даний час шлюбні стосунки з відповідачем припинено, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву повністю підтримує, просить її задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі з позовними вимогами згоден. Враховуючи наявність заяв від сторін про розгляд справи без їх участі суд приймає рішення за наявними у справі доказами, без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), який мешкає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Верхньорільської сільської ради Первомайського району Харківської області від 14.05.2015 року № 131 (а.с. 6). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідно до її віку щомісяця, починаючи з 20.05.2015 року, що не суперечить вимогам закону, відповідає інтересам дитини та відповідача по справі. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, позов обгрунтований, законний та підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

20.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марківського РУЮ, актовий запис № 32. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, чоловік не піклується про створення нормальних сімейних відносин, не дбає про взаємоповагу один до одного. Навпаки, його ставлення до неї привело до постійних сварок, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом тривалого часу вони не можуть знайти спільної мови з питань сімейного життя. Вважає, що сім'я розпалась і її збереження неможливе. Просить суд розірвати шлюб. Спору про знаходження дитини немає, залишається з нею. Майнового спору немає. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач 16.07.2015 року та 05.08.2015 року в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення. Тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 104,112 СК України шлюб розривається шляхом розводу за заявою одного з подружжя або обох. Шлюб розривається тоді, коли буде встановлено, що спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марківського РУЮ, актовий запис № 32. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Шлюбні відносини сторін припинені і не відновлювались. Дитина проживає разом з матір'ю. Відповідач в судове засідання не з'явився і заперечень проти позову не надав. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і її збереження неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

20.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 24475грн. 31коп. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що 08 жовтня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайоного управління юстиції..Від спільного шлюбу з відповідачем 31 січня 2006 року у них народилася донька - [PERSON]. 20 грудня 2007 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Згідно рішення Красноармійського міськрайоного суду Донецької області № 2-1529/06 від 19 травня 2006 року, [PERSON], зобовязаний щомісячно сплачувати аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], 31.01.2006р.н., у розмірі ? частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Незважаючи на те, що рішення суду є обовязковим для виконання всіма громадянам України, відповідач умисно ухиляється від виплати коштів вста\-новлених рішенням суду, ніяких добровільних заходів з метою виконання рі\-шення суду не приймає, внаслідок чого, станом на 31.07.2014 рік має заборго\-ваність по сплаті аліментів у розмірі 7718,45грн., що підтверджує довідка, видана ВДВС Красноармійського МРУЮ Донецької області №1/1294 від 12.03.2015 року. Дана заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки до 24.12.2013 року він офіційно працював, після чого звільнився і більше не працевлаштовувався, був попереджений про кримінальну відповідальність і після цього оформився до КП «Міський парк культури та відпочинку» на 0,25 ставки двірника і його заробітна плата на місяць складає в середньому 400грн. Позивач вважає, що ця заробітна плата не може покривати витрати відповідача на його прожитковий мінімум, а також витрати на утримання їхньої дитини . Виконавчий лист на підприємство не надсилався, відповідач самостійно надсилає аліменти по 300 грн. кожного місяця на її адре\-су. Відповідач засобів для працевлаштування не приймає, в центрі за\-йнятості на обліку не знаходиться, неофіційно працює, отримує неофіційні при\-бутки, які вона доказати не може. Виплати по 300грн. кожного місяця, не покривають той мінімум який пе\-редбачений рішенням суду про стягнення з Відповідача аліментів, а тому позивачка вважає, що до ньо\-го має бути застосована штрафна санкція у вигляді пені 1% за кожен день затримки, передбачена статтею 196 СК України. Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгова\-ності з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, оде\-ржувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного від\-сотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір пені за період з 23.12.2013 року по лютий 2015 року складає 24475,31грн. (розрахунок долучається.) На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

20.05.2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, та визначити місце проживання доньки [PERSON], посилаючись на те, що спільне життя в них не склалося в зв'язку з втратою порозуміння. В теперішній час сім'я розпалася остаточно, подружні стосунки не підтримуються. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, зазначила, що проживає з відповідачем окремо з жовтня 2014 року, з цього часу не веде з ним спільне господарство та не підтримує подружні стосунки. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, Вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.11.1998 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва, актовий запис №1856 (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). В судовому засіданні позивачка та відповідач додатково до викладеного в позові пояснили, що між подружжям постійно виникали конфлікти та суперечки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2014 року. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 160 Сімейного кодексу України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом було встановлено, і це не заперечувалося сторонами, що донька [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю, за адресою [ADDRESS]. На підставі викладеного та враховуючи думку дитини, яка бажає проживати з матір'ю, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом з її матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Від примирення сторони відмовилися. Майнового спору на даний час у сторін немає. Враховуючи викладене, суд вважає збереження сім'ї неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved