Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

21.11.2017 відкрито провадження у даній справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] доводяться їй рідними сестрою та братом відповідно. Їхніми батьками були подружжя [PERSON], який помер 03.02.2014, та [PERSON], яка померла 12.12.2003. За життя батьки постійно проживали у с. Жовтневе (на даний час с. Щоми) Охтирського району Сумської області (Малопавлівська сільська рада), де мали домогосподарство та земельні ділянки. Вона та її брат, [PERSON], створивши власні сімї, виїхали на постійне місце проживання до [INFO] (с. Ярославець та с. Бистрик). Відповідач залишилася проживати у [INFO], але згодом також переїхала до с. Ярославець Кролевецького району Сумської області, де проживала окремо від позивача. У 1995 році батьки переїхали на постійне місце проживання до [INFO], де оселилися та зареєструвалися за адресою проживання позивача по вул. Молодіжній, 15. При переїзді батьки продали своє домоволодіння в с. Жовтневе Охтирського району, а виручені гроші від продажу поділили порівну між всіма дітьми. 01.09.2017 вона дізналася, що за батьками зареєстровані та обліковуються державні акти на земельні ділянки, що знаходяться на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області. В подальшому зясувалося, що оригінали державних актів знаходилися у відповідача, яка після смерті батька оформила спадщину за законом на всі належні останньому земельні ділянки, після матері спадщину не оформляла. На прохання відповідач відмовилася надати оригінали документів. Тому просить визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2014, нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровані у реєстрах за №1425 та №1427, оформлені після смерті [PERSON], смерть якого настала 03.02.2014, на спадкоємця за законом [PERSON], яка 14.11.2014 змінила прізвище на [PERSON], на земельні ділянки площею 3,4230 га кадастровий номер 5920385800:01:001:0113 та площею 0,4658 га кадастровий номер 5920385800:01:001:0128 в межах згідно плану на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №038132 від 28.03.2002, розташовані на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, скасувавши реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки за [PERSON]; вирішити питання про судові витрати. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавали, відзив на позовну заяву відсутній. Третя особа в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, правом на подання пояснень не скористався. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] доводяться [PERSON] рідними сестрою та братом, а їхніми батьками являлися [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Зі свідоцтва про смерть серії І-БП №284349, виданого 26.07.2017 Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] померла 12.12.2003. Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП №284348, виданого 26.07.2017 Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] помер 03.02.2014. За життя [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №038132 належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,89 га (3,4230 га рілля, кадастровий номер 5920385800:01:001:0113, та 0,4658 га кормових угідь, кадастровий номер 5920385800:01:001:0128) в межах згідно з планом, що розташовані на території Малопавлівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується технічною документацією на вказані земельні ділянки, витягами з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.09.2014 №НВ-5901441052014 та №НВ-5901441192014. Після смерті [PERSON] на імя відповідача, на той час [PERSON], 14.11.2014 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON]П та зареєстровані в реєстрі за №1425 та №1427. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 -1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що [PERSON] заповіт не складався. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Частинами 3, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). З матеріалів спадкової справи №7/2014 вбачається, що 04.07.2014, тобто у строк визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, [PERSON], на той час [PERSON], подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] [PERSON] такої заяви подано не було. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.11.2018 №583/1675/18, яке набрало законної сили 02.01.2019, встановлено факт постійного спільного проживання [PERSON], починаючи з 10.12.1996 разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, а саме по день смерті з рідною матірю [PERSON], смерть якої настала 12.12.2003, та по день смерті з рідним батьком [PERSON], померлим 03.02.2014, за однією адресою у житловому будинку з надвірними будовами по вул. Горбачівській, 28, яка у наступному перейменована на вул. Гагаріна, у с. Ярославець Кролевецького району Сумської області. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] Частиною 1 ст. 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] мають право на отримання 1/2 частки спадщини після смерті батька. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності\~на земельну\~ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про\~право на\~спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на імя кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва нотаріусом, яким вчиняється така дія, одночасно з вчиненням такої дії проводиться державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення (ч. 5 ст. 3, ч. 9 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на момент видачі спірних свідоцтв про право на спадщину). Відповідно до ст.\~1301\~ЦК України свідоцтво про\~право на\~спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно розяснень, які містяться в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. З огляду на викладене, враховуючи, що у звязку з видачею спірних свідоцтв про право на спадщину були порушені спадкові права [PERSON], яка має право на спадкування 1/2 частки спадщини після смерті [PERSON], а також враховуючи обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та інтересів, котрий передбачений законом, та з врахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved