Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

1.Описова частина У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа -Банк», звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Просить в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту № 286/25-406 від 18.12.2006, яка складає 287 141 гривень 17 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження» за початковою ціною на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача На обґрунтування позову позивач вказав, що 18.12.2006 Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку, найменування його змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа -Банк» та [PERSON] уклали кредитний № 286/25-406. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику 100 000 гривень зі сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами з поверненням грошових коштів відповідно до погодженого графіка та кінцевим терміном повернення грошових коштів до 17 грудня 2021 року на умовах визначених договором. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним вище договором позивач та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18.12.2006 уклали договір іпотеки, за яким передали банку в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] умови договору не виконує та станом на 27.01.2017 має прострочену заборгованість, яка включає: заборгованість за кредитом - 89999,92 грн; заборгованість за процентами - 165657,94 грн; інфляційні втрати за кредитом - 11 520,00 грн; інфляційні втрати за процентами - 19963,31 грн. На погашення вказаної заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. Відзив на позовну заяву не надходив. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Літвін І.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог за спливом строку позовної давності. На заяву про застосування строків позовної даності представник позивача адвокат Михніцький Г.Ю. у письмових поясненнях вказав, що строк позовної давності не сплив, оскільки кредит надавався позичальникові на споживчі цілі. За положеннями аб. 6 ч. 10 ст. 11 ЗУ « Про захист прав споживачів» дострокове стягнення за договором споживчого кредитування допускалося лише після спливу 30 днів з дати одержання повідомлення про вимогу від кредитодавця. Така вимога по даному кредитному договору направлялася лише у 2017 році. Послався на правову позицію, викладену у Постанові ВС від 26.05..2020 у справі № 638/13683/15-ц. Вважає, що позовна давність до дострокового стягнення виконання зобов`язань не пропущеною до всієї суми боргу. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 27.03.2017 у справі відкрито провадження. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справ після закінчення повноважень судді Хуторної І.Ю. дану справу передано на розгляд судді Замезі О.В. та ухвалою від 14.12.2017 прийнята до свого провадження. Ухвалою суду від 08.04.2019 у справі зарито підготовче провадження. Ухвалою суду від 13.11.2019 проведено заміну позивача на його правонаступника акціонерне товариство «Альфа-Банк». Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справ після відставки судді Замеги О.В. дану справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю. та ухвалою від 02.03.2020 прийнята до свого провадження. 2.Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Із наданих сторонами доказів встановлено, що 18.12.2006 Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа -Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 286/25-406 ( а.с. 7-10). За умовами кредитного договору № 286/25-406, банк надав позичальнику 100 000 гривень зі сплатою 18 % річних за користування кредитними коштами. Сторони погодили графік повернення кредитних коштів, відповідно до якого [PERSON] зобов`язана щомісячно до 10 числа вносити банку на погашення кредиту 555,56 грн. Кінцевим терміном повернення грошових коштів сторони визначили 17 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 4.4. Кредитного договору № 286/25-406 у випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених пунктами 3.3.2-3.3.15 цього договору протягом більше п`яти днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. На забезпечення виконання умов кредитного договору № 286/25-406 від 18.12.2006 Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 18.12.2006 уклали договір іпотеки, за яким іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 12-15). Із розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] умови договору не виконує та станом на 27.01.2017 банк нарахував заборгованість, яка включає: заборгованість за кредитом - 89999,92 грн; заборгованість за процентами - 165657,94 грн; інфляційні втрати за кредитом - 11 520,00 грн; інфляційні втрати за процентами - 19963,31 грн. Востаннє грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом були внесені 11.06.2008 року. В подальшому [PERSON] умови кредитного договору не виконувала (а.с. 24-26). Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530,631 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Аналіз доказів сторін, висновки суду Суд відмовляє у задоволення позову, виходячи із таких підстав. У пункті 1.4 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі. За умовами кредитного договору № 286/25-406 у [PERSON] виник обов`язок щомісячно вносити грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 555,56 грн, а остаточно погасити борг в строк до 17 грудня 2021 року. У пункті 4.4. кредитного договору № 286/25-406 визначено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів протягом більше п`яти днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Отже, сторони договору визнали безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання факт виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості та така зміна строку кредитування не залежить від волевиявлення однієї зі сторін. З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за тілом кредиту [PERSON] здійснила 11.06.2008 року та у розрахунку заборгованості відображено прострочення заборгованості, починаючи із 11.07.2008 року. Таким чином, на підставі пункту 4.4 кредитного договору строк користування [PERSON] кредитом припинився достроково 16 липня 2008 року та у [PERSON] , починаючи із 17 липня 2008 року виник обов`язок перед банком повернути банку всю суму кредиту. Отже трирічний строк позовної давності щодо пред`явлення банком вимоги про повернення боргу за кредитом та нарахованими до 16.07.2008 процентами сплив 17 липня 2011 року. Докази про переривання строку позовної давності до позову не долучено. Таким чином, звернувшись із даним позовом до суду у березні 2017 року, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитом та процентів, нарахованих у межах строку кредитування. Оскільки строк позовної давності за вимогою про стягнення боргу за тілом кредиту та процентів, нарахованих до 16.07.2008 сплив 17.07.2011, підстав для нарахування інфляційних втрат на суму боргу за процентами та за тілом кредиту за період з січня 2016 року до грудня 2016 року у банку також не було. Крім того, банк не мав права нараховувати проценти після 16.07.2008, оскільки таке право банку припинилося після зміни строку виконання зобов`язання на підставі пункту 4.4. кредитного договору. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 286/25-406, оскільки банком попущено строк позовної давності та не доведено правомірності нарахування боргу за процентами та інфляційної складової. Розподіл судових витрат Оскільки в позовні відмовлено за безпідставності позовних вимог та відповідачами не заявлено про компенсацію судових витрат, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed