Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

21 грудня 2016 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON], заінтересована особа [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 14 лютого 2016 року вона перебуваючи тимчасово на окупованій території ДНР у місті Донецьк, в центральній міській клінічній лікарні №9, народила дівчинку [PERSON]. Документом, що підтверджує факт народження дитини є свідоцтво ДНР про народження [PERSON] [INFO], серія ДНР №008846 від 24.02.2016 року видане Будьоновським відділом запису актів громадянського стану м. Донецька державної реєстраційної палати міністерства юстиції Донецької народної республіки, а також є медичне свідоцтво про народження № 992 виданого 13 грудня 2016 року міською центральною клінічною лікарнею №9 м. Донецька. Згідно довідки №290 від 12.12.2016 року, виданою Адміністрацією Будьоновського району м. Донецька в тім, що вона спільно з донькою фактично проживала за адресою: [INFO]. Зазначені довідки видані органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законами України, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє позивачку,яка є громадянкою України зареєструвати факт народження дитини. Заявниця звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо реєстрації народження дитини, але у звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих «державними органами» на території не підконтрольній Україні у «донецькій народній республіці» їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини, від 15.12.2016 року за №796/05.01-38 згідно листа. Заявниця просить суд встановити факт народження доньки [PERSON], [INFO], в м. Донецьк, Україна, батьком якої являється [PERSON], а матірю [PERSON] У судове засідання [PERSON] не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні заяви наполягає в повному обсязі та просить піддати рішення негайному виконанню. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надано суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти заяви немає. Одночасно просять конкретно прописати відомості, які необхідно зазначити в актовому записі при державній реєстрації народження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Під час вивчення документів по справі, їм надано відповідну оцінку. [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області №796/05.01-38 від 15 грудня 2016 року свідчить про те, що з причини того, що медичне свідоцтво про народження, № 992 виданого 13 грудня 2016 року міською центральною клінічною лікарнею №9 м. Донецька, 15 грудня 2016 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації. Судом також оглянуті надані заявником документи «Медицинское свидетельство о рождении №922», выданное «Комунальным учреждением «Центральная городская клиническая больница №9», г. Донецка Донецкой Народной Республики 13 декабря 2016 года», «Свидетельство о рождении № 008846» от 24 февраля 2016 года, виданное Буденовским отделом записи актов гражданского состояния г.Донецка Государственной [PERSON] Министерства юстиции Донецкой Народной Республики», в яких зазначено, що у [PERSON] народилася 14 лютого 2016 року дівчинка, вагою 3200,0 грам, в м. Донецьк, Донецької області, Донецької Народної Республіки. Ці документи не приймається судом, як докази, через їх неналежність у звязку з обставинами, викладеними нижче. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Ч.2 ст.9 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження № 992 видане 13 грудня 2016 року міською центральною клінічною лікарнею №9 м. Донецька Донецької народної республіки (органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом), є недійсними і не створюють правових наслідків, що позбавило [PERSON] яка є громадянином України, можливості отримати свідоцтво про народження її доньки. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження [PERSON] у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року. Згідно п.п.2 п.1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма N 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N 1150/13024 (далі медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами) (далі медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9;\~ б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше. Медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває новонароджений, і засвідчується підписом керівника закладу охорони здоров'я та круглою печаткою закладу; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма N 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я Українивід 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] щодо встановлення факту народження [PERSON], оскільки це не можливо без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Судові витрати, понесені заявником у відповідності до ч.7 ст.235ЦПК України необхідно віднести за рахунок заявника. З огляду на вище викладене, суд вважає за можливе встановити факт, про якийз азначає заявник у своїй заяві. Ч.2 ст.256 тільки у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.2571 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасовоокупованій територіїУкраїни, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved