Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04 січня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до комунального некомерційного медичного підприємства «Рогатинська центральна районна лікарня» ( далі- КНМП «Рогатинська ЦРЛ») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що на підставі наказу від 06 листопада 2018 року № 450-о вона 03 грудня 2018 року була звільнена з посади молодшої медичної сестри приймального відділення Рогатинської ЦРЛ , у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним з тих підстав, що: -не була попереджена про наступне вивільнення з роботи не пізніше ніж за два місяці; -про своє звільнення дізналася 03 грудня 2018 року - в день виходу на роботу із щорічної відпустки, наказ про звільнення з роботи їй надали для ознайомлення 05 грудня 2018 року; -розгляд подання головного лікаря Рогатинської ЦРЛ про розірвання трудового договору здійснювався профспілковим комітетом Рогатинської ЦРЛ за її відсутності; -скорочення чисельності або штату працівників не відбулося - згідно з новим штатним розписом кількість посад молодших медичних сестер в приймальному відділенні та самих працівників не змінилася; -не було запропоновано їй іншої роботи в Рогатинській ЦРЛ. З урахуванням збільшеного розміру позовних вимог, позивач просила суд поновити її на роботі на посаді молодшої медичної сестри приймального відділення, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Павлів В.І. позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві КНМП «Рогатинська ЦРЛ» не подала до суду відзив на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Шевчук П.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову , суду пояснив, що звільнення позивача з роботи відбулося у зв`язку із скорочення штату працівників Рогатинської ЦРЛ на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Для забезпечення надання повноцінної допомоги населенню району та з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог в приймальне відділення тимчасово переведено з фізіотерапевтичного відділення молодшу медичну сестру [PERSON] та з господарського персоналу лікарні [PERSON] . Просив в позові відмовити. 03 вересня 2019 року представник відповідача адвокат Шевчук П.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 05 лютого 2019 року [PERSON] подала до суду заяву про більшення розміру позовних вимог . Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року задоволено клопотання представника відповідача - адвоката Шевчука П. В. та зупинено провадження у справі до одержання згоди або відмови виборного органу первинної профспілкової організації КНМП «Рогатинська ЦРЛ» в дачі згоди на звільнення [PERSON] . Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року поновлено провадження у справі. 07 серпня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволені заяви представника відповідача - адвоката Шевчука П. В. про відвід судді Могили Р.Г. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази. Заслухавши вступне слово позивача, представника позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, судом встановлено такі фактичні обставини справи. Так, відповідно до запису в трудовій книжці 03 січня 1983 року [PERSON] була прийнята на посаду санітарки Рогатинської ЦРЛ. Розпорядженням заступника голови Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 18 червня 2018 року № 195, у зв`язку з переданням частини функцій та повноважень центральної районної лікарні комунальному некомерційному підприємству «Рогатинський центр первинної медико-санітарної допомоги» затверджено нову структуру Рогатинської ЦРЛ та вирішено до 01 жовтня 2018 року привести штатний розпис Рогатинської ЦРЛ у відповідність до нової структури в межах бюджетних асигнувань. Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 20 червня 2018 року №73 на виконання вищезазначеного розпорядження створено комісію з проведення реорганізації в Рогатинській центральній районній лікарні та доручено голові комісії підготувати за поданням завідувачів структурних підрозділів Рогатинської ЦРЛ попередній список працівників з урахуванням продуктивності праці для подальшого вивільнення. Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 25 червня 2018 року №74 доручено відділу кадрів провести усі необхідні заходи у відповідності до законодавства України, у зв`язку із звільненням працівників. 02 липня 2018 року головний лікар Рогатинської ЦРЛ видав наказ № 75 про внесення змін до структури, штату та скорочення чисельності працівників Рогатинської центральної районної лікарні, відповідно до якого скорочено чисельність штату та працівників відділень Рогатинської ЦРЛ. Відповідно до змісту п. 3 цього наказу перелік працівників, які підлягають скороченню, зазначені в додатках до наказу. В додатку до наказу № 75 від 02 липня 2018 року «Приймальне відділення» серед працівників, які підлягають вивільненню зазначено [PERSON] , де міститься її підпис про ознайомлення з наказом 02 липня 2018 року. Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 03 вересня 2018 року №87 доручено підготувати подання до профспілкового комітету зі списками працівників, які підлягають вивільненню з роботи для отримання згоди . На підставі подання головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 05 вересня 2018 року № 11.12/847 профспілковий комітет Рогатинської ЦРЛ згідно з протоколом № 22 від 06 вересня 2018 року надав згоду на вивільнення працівників, зазначених в цьому поданні. В ухвалі суду від 28 лютого 2019 року суд прийшов до висновку про допущення порушень під час одержання згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на розірвання трудового договору з [PERSON] , у зв`язку з чим запитав згоди профспілкового комітету Рогатинської ЦРЛ на розірвання трудового договору з [PERSON] . Згідно з протоколом № 8 від 16 квітня 2019 року профспілковий комітет Рогатинської ЦРЛ надав згоду на вивільнення [PERSON] . Відповідно до витягу з наказу від 25 жовтня 2018 року № 99-в [PERSON] було надано щорічну відпустку з 02 листопада 2018 року до 02 грудня 2018 року. Наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 06 листопада 2018 року № 450-о [PERSON] звільнено з посади молодшої медичної сестри приймального відділення Рогатинської ЦРЛ з 03 грудня 2018 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України (зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників) на підставі наказу від 02 липня 2018 року № 75. Судом встановлено, що відповідно до штатного розпису на І півріччя 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад дорівнювала 513,5, а відповідно до штатного розпису на 01 грудня 2018 року Рогатинської ЦРЛ загальна кількість штатних посад дорівнює 410, тобто скорочено 103,5 штатні посади. Водночас в приймальному відділенні кількість штатних посад молодших медсестер залишилась незмінною - 4,5. В графіку роботи на грудень 2018 року медичних працівників приймального відділення, затвердженого головним лікарем Рогатинської ЦРЛ зазначено чотири молодші медичні сестри: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповіді Рогатинської ЦРЛ від 27 грудня 2018 року № 11-13/1095 на запит на інформацію [PERSON] зазначено, що станом на 02 липня 2018 року в приймальному відділенні працювали чотири молодші медичні сестри: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Станом на 04 грудня 2018 року в приймальному відділенні працює дві молодші медичні сестри: [PERSON] , [PERSON] і для забезпечення надання повноцінної допомоги населенню району та з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог в приймальне відділення тимчасово переведено з фізіотерапевтичного відділення молодшу медичну сестру [PERSON] та з господарського персоналу лікарні [PERSON] . Згідно з наказом головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 23 листопада 2018 року № 485-о/1 [PERSON] з 23 листопада 2018 року переведено тимчасово на посаду молодшої медичної сестри приймального відділення Рогатинської ЦРЛ. Відповідно до наказу головного лікаря Рогатинської ЦРЛ від 04 грудня 2018 року № 490-о/1 [PERSON] з 04 грудня 2018 року переведено тимчасово на посаду молодшої медичної сестри приймального відділення Рогатинської ЦРЛ. 4. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч. ч. 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. За змістом частин частини першої, другої та сьомої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. На підставі досліджених доказів суд встановив, що в приймальному відділенні Рогатинської ЦРЛ чисельність молодших медичних сестер та штат молодших медсестер після звільнення [PERSON] залишились такими самими як і до її звільнення, тобто як такого скорочення чисельності або штату працівників не було, тому звільнення [PERSON] є незаконним і вона підлягає негайному поновленню на роботі. Факт тимчасового переведення двох працівників: [PERSON] та [PERSON] на посади молодших медичних сестер приймального відділення Рогатинської ЦРЛ не спростовує, а навпаки підтверджує існування двох штатних посад молодших медичних сестер приймального відділення, окрім зайнятих [PERSON] та [PERSON] , оскільки, щоб навіть тимчасово перевести на будь-яку посаду, потрібна, щоб б ця посада існувала. Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснив судам, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. На підставі відповіді КНМП «Рогатинська ЦРЛ» від 11 червня 2019 року № 11-13/378 на запит на інформацію [PERSON] суд визначив, що середньоденний заробіток [PERSON] за останні 2 календарні місяці роботи(вересень, жовтень 2018 року) дорівнював: (4 836,86 грн. + 4 439,45 грн.) / (20 днів + 22 днів) = 220,86 грн. Cередній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 грудня 2018 року до 03 вересня 2019 року дорівнює добутку суми робочих днів за вказаний період на 220,86 грн.: (19 д. + 21 д.+ 20 д. + 20 д. + 20 д. + 22 д. + 18 д. + 23 д. + 21 д. + 2 д.) х 220,86 грн. = 41 079,96 грн. На підставі п.2 та п.4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення на її користь заробітної плати за один місяць у розмірі 4 858,92 грн. ( 220,86 х 22 д). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження обставин щодо заподіяння їй моральних страждань, втрати нею нормальних життєвих зв`язків і прикладення нею додаткових зусиль для організації свого життя, в зв`язку з чим у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial