Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

20.11.2020 року позивач подала до суду позовну заяву до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, в якій просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.06.2020 р. (справа 583/2230/20) на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , встановивши їх на рівні ј частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набуття рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Свої вимоги мотивує тим, що згідно судового наказу Охтирського міськрайонного суду від 25.06.2020 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цих коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач [PERSON] офіційно працює в ПП «Благоустрій», інших утриманців немає, має нормальний стан здоров`я, отже може надавати допомогу у більшому розмірі. Також вона (позивачка) на даний час не працює та потребує матеріальної допомоги, тому звернулася з даним позовом до суду. 30.11.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 28.12.2020 р. [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття від 30.11.2020 р., позовну заяву та додані документи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, відзиву на позов ним не подано, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог та розглянути справу за наявними матеріалами. Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Судом встановлено, що сторони 16.10.2019 року зареєстрували шлюб в Охтирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 241, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9). Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Відповідно до судового наказу від 25.06.2020 р. № 583/2230/20 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22.06.2020 р. (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Охтирської міської ради ОСН КК «Ботанік» № 69 від 15.11.2020 р. (а.с. 10). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до пункту 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, та відповідно надання сторонами доказів на підтвердження таких обставин, за яких суд може винести рішення. Разом з тим, усупереч вимог статей 12, 81 ЦК України, позивачка не довела обставини, передбачені статтею 192 СК України, які могли б стати підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі й шляхом зміни способу їх стягнення. Позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Доводи позивачки про те, що раніше визначеного судом розміру аліментів їй (позивачці) не вистачає на утримання дитини, а також те, що відповідач офіційно працює в ПП «Благоустрій», інших утриманців не має, суд не приймає до уваги, оскільки такі обставини у відповідності до вимог ст. 192 СК України не є підставою для зміни розміру аліментів. А думка позивача щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання своєї дочки в більшому розмірі носить характер припущення, так як нічим не підтверджена. Враховуючи, що позивачкою не було доведено погіршення матеріального чи сімейного стану позивача, покращення матеріального чи сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, або виникнення інших обставин, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітньої дитини, які відповідно до вимог ст. 192 СК України є підставою для збільшення визначеного судом розміру аліментів, тому позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід залишити без задоволення за безпідставністю вимог. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері - [PERSON] , враховує те, що позивачка [PERSON] не працює. Також при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] , який працює в ПП «Благоустрій», отримує заробітну плату, є працездатним, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина. З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини - [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку забезпечить належну матеріальну підтримку дружині, при цьому не порушить права відповідача. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України - аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 79, 80, 84, 180, 181, 182, 183, 191, 192 СК України,

Outcome: partial