Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

19 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Золочівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], в якому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в будинку [ADDRESS], зобов`язати Золочівський районний сектор головного управління ДМС у Харківській області зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги позивач мотивує тим, що будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності за договором дарування. Крім неї у вказаному будинку зареєстровано також її сина [PERSON] та його колишню дружину [PERSON], шлюб між якими розірвано рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14.11.2012 року. З 2012 року відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку, оскільки переїхала до батьків у смт Пересічне Дергачівського району Харківської області. Добровільно знятися з реєстрації у спірному будинку відповідач відмовляється, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з наведених у позові мотивів, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також з'явилася. Пояснила суду, що дійсно після розірвання шлюбу з колишнім чоловіком [PERSON] у 2012 році вона повернулася проживати до своїх батьків. Кілька разів після цього у них з колишнім чоловіком та його матір`ю - позивачем по справі [PERSON] виникали сварки. В даний час вона дійсно є зареєстрованою у будинку матері колишнього чоловіка за адресою: [ADDRESS], проте позовні вимоги визнає, не заперечує проти зняття її з реєстрації за цією адресою Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується наданою суду копією договору дарування житлового будинку від 29.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстровий № 996 (а.с. 13). 23.09.2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований цього ж числа Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №86. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 14.11.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с. 7). Згідно інформації Золочівського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS]. З наданої суду довідки голови вуличного комітету по вулиці [ADDRESS] Світличної О.В. вбачається, що [PERSON] з вересня 2012 року не проживає за адресою [ADDRESS], що підтверджується також підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Дані обставини визнано відповідачем. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов ' язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Статтею 405 ЦК України окреслено право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Так, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 174 ЦПК України передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], як колишній член сім'ї власника будинку [ADDRESS] Харківської області, зареєстрована за вказаною адресою, проте понад рік є відсутньою за місцем реєстрації. Проживаючи разом з батьками у смт. Пересічне, спірним житлом не цікавиться, не несе витрати на його утримання, чим порушує права власника будинку [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] та [PERSON], стосовно відсутності останньої у будинку, суду не надано, в зв'язку з чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК України суд вважає, що [PERSON] втратила право користування вказаним житлом. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачем, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також те, що підставою для зняття особи з реєстрації може бути судове рішення про позбавлення особи права користування житлом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Оскільки судом позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають відшкодуванню судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved