Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

21.04.2016 року заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити факт смерті [PERSON], померлого 17.01.2016 р. у м. Донецьку. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вона є донькою [PERSON], який помер 17.01.2016 р. в м. Донецьку, причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність. Отримати свідоцтво про смерть у ВДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території Україні, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято ВДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для реєстрації смерті. У судове засідання заявник не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] внаслідок укладання шлюбу 20.09.1991 р. змінила прізвище на «Петрова», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб , щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014248549 (а.с. 11 оборот). Як вбачається з свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 240193, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 17.01.2016 року [PERSON], [INFO] помер у м. Донецьку від хронічної судинно-мозкової недостатності, і факт його смерті відображено у наданому заявником медичному свідоцтві про смерть від 18.01.2016 р. № 13 (а.с. 9). Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Статтею 257-1 ЦПК України\~встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»,\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та\~постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» м. Горлівка Донецької області визнано тимчасово окупованою територією. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VIдержавна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 20.04.2016 року [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки заявником для підтвердження факту його смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.5). Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що лікарське свідоцтво про смерть № 13 від 18.01.2016, видане центром первинної медико-санітарної допомоги № 10 м. Донецька на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків. Але факт смерті [PERSON] саме 17.01.2016 року в м. Донецьк, знайшов підтвердження при розгляді справи наданими заявником та дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Отже, оскільки заявник не має можливості надати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції документи, передбачені законодавством України та які необхідні їй для отримання свідоцтва про смерть, суд приходить до висновку, що з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] необхідно встановити факт смерті її батька [PERSON], померлого 17.01.2016 року у м. Донецьк. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п. 8\~ст. 367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved