Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-25 00:00:00

20.03.2020 позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з зазначеним позов. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 20.07.2010 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б\\н. Банком [PERSON] надано кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 6000 грн. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач в процесу користування не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу , зобов`язання [PERSON] вважаються простроченими. У зв`язку з чим, з урахуванням внесених коштів, відповідач станом на 11.03.2020 має заборгованість 13313,10 грн, яка складається з наступного: 8071,62 грн - заборгованість за тілом кредита, 1891,61 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 2239,72 - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 610,15 грн - штраф (процентна складова). У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило тип товариства з публічного на приватне та назву на Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк». У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних зі зміною назви. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20.07.2010. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 20.07.2010 відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування. АТ «ПриватБанк» на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 6000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування катрахунку. При встановленні та зміні кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладенні договору дав свою згоду , що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов Договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 13313,10 грн, з яких 8071,62 грн - заборгованість за тілом кредита, 1891,61 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 2239,72 грн - пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина), 610,15 грн - штраф (процентна складова). Банком нарахована пеня в сумі 2239,72 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, договором передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500 грн ( фіксована частина) та 610,15 грн (процента складова) задоволенню не підлягають. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Приписами ч.1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги були задоволені на 91,7% судовий збір підлягає стягненню у розмірі 91,7% від сплаченої суми, тобто 1845 грн (2102*91,7%). На підставі викладеного,

Outcome: approved