Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

20.10.2017 року [PERSON] (далі позивач) звернувся з позовом до Васильківської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі - відповідач 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON], про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.11.2017 року залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] (далі - відповідач 2) та позбавив [PERSON] процесуального статусу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки померла [PERSON] залишила заповіт на [PERSON] З довідки Васильківської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №557 від 23.05.2017 року вбачається, що [PERSON] проживала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день її смерті 04.08.2016 року (а.с.23,26) і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, не відмовившись від неї протягом строку на прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, до нотаріуса не зверталася, бо згідно з витягом з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася (а.с.9). В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.08.2016 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. У січні 2017 року він підготував заяву для нотаріуса з питань оформлення спадщини після смерті матері. Дану заяву було посвідчено головою Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за №01. Однак з вказаною заявою він не звертався до нотаріуса, бо онука померлої [PERSON] повідомила йому про те, що бабуся за життя залишила заповіт на її ім'я. Йому стало відомо, що на спірну земельну ділянку ніхто спадщину не оформляв. [PERSON] відмовилася надати оригінал державного акту та свідоцтво про смерть його матері, тому він витратив чимало часу для отримання копій зазначених документів. 10 жовтня 2017 року він звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу для оформлення спадщини. Того ж дня приватний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, вказавши, що для одержання спадщини позивачу потрібно звернутися до суду для отримання рішення з визначенням додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 Цивільного кодексу (далі ЦК) України позивач просить суд визначити йому додатковий строк у шістдесят днів для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач 1 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідач 2 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні встановлено, що 04.08.2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 707088, виданим виконавчим комітетом Васильківської сільської ради Петропавлівського району (а.с.3), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) на території Васильківської сільської ради Петропавлівського району розміром 1,000 гектарах, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю виданого Петропавлівською районною державною адміністрацією 28.02.2003 року (а.с.4); Родинний зв'язок позивача зі спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії VІІ-УР № 042730, виданим Просянською селищною радою Дніпропетровської області 17.08.1965 року, в якому матірю вказана [PERSON] (а.с.10). З позовної заяви видно, що померла [PERSON] залишила заповіт на [PERSON] (а.с. 2). З довідки Васильківської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 557 від 23.05.2017 року вбачається, що [PERSON] проживала і була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день її смерті 04.08.2016 року (а.с.23, 26) і відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, не відмовившись від неї протягом строку на прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, до нотаріуса не зверталася, бо згідно з витягом з Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася (а.с.9). Отже, відповідач 2 є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину. Інші спадкоємці майна померлої [PERSON], крім позивача та відповідача 2, відсутні. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК України. Так, у відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом на земельну частку (пай) на території Васильківської селищної ради розміром 1,000 га, яка належала спадкодавцеві [PERSON]. Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини через відновлення правовстановлюючих на спадкове майно. 10.10.2017 року позивач особисто звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з питання оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус своєю постановою від 10.10.2017 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається з копії постанови (а.с.7). Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1). Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому вказав, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин і суд може його поновити. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Відповідно до Листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд бере до уваги обставину, що у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейським Судом з прав людини розглядалися справи щодо порушення права власності, де обєктами були майнові права, наприклад, набуте на підставі заповіту право на одержання орендної плати (ренти) за користування земельною ділянкою (ухвала щодо прийнятності заяви № 10741/84 S. v. the United Kingdom від 13 грудня 1984 р.). Таким чином, у разі відмови у вимозі позивача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, на думку суду, буде допущене порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право фізичних та юридичних осіб на вільне володіння своїм майном. За змістом абзацу 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, належним відповідачем у цій справі є [PERSON], на яку померлою було складено заповіт. Суд встановив, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved