Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

20 липня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, який в процесі розгляду уточнила, мотивуючи його тим, що 20 грудня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В своєму позові [PERSON] вказує на те, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, фактично припинені шлюбні відносини. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, просить його розірвати. Оскільки діти проживають разом з нею, а відповідач має мінливий, непостійний дохід, то позивач просить стягнути аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Пояснила, що визначаючи такий розмір аліментів виходила з того, що відповідач працює неофіційно за межами України, на будівництві, отримує певний дохід, тому може сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Щодо визначення розміру аліментів пояснила наступне. Старший син [PERSON] навчається у другому класі школи № 6, дитина розвинена, потребує додаткових занять та займається в гуртку «Робототехніки», вартість навчання в якому в місяць становить 625 грн., крім того, навчання та харчування в школі за місяць обходиться позивачу близько 300 грн. Менший син [PERSON] відвідує дитячий садок №11, вартість повного місяця відвідування садочка становить 200,00 грн., крім того, щомісячні потреби групи становлять не менше 100 грн. [PERSON] не має стійкого імунітету, тому потребує щомісячного лікування та вживання вітамінів, отже витрати на утримання меншого сина становлять не менше 1\~000,00 грн. Крім того, вказує, що до обовязкових щомісячних витрат позивача входить придбання одягу, оплата комунальних платежів, проїзд до школи, дитячого садочка та гуртків, витрати на няню, які становлять 100,00 грн. на день, так як позивач працює в Національній поліції патрульним, а тому графік її роботи позмінний. Представник відповідача в судовому засіданні позов в частині розірвання шлюбу визнала, просила задовольнити, в частині стягнення аліментів визнала частково. Просила суд стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тобто 406 грн. та 506 грн. на меншу та старшу дитину відповідно. Свою позицію представник відповідача мотивувала тим, що мати дітей достатньо отримує коштів для їх утримання, а відповідач не має постійного заробітку, тому розмір аліментів, який просить стягнути позивач, є для нього завеликий. Представник відповідача пояснила, що [PERSON] не працює за кордоном і не отримує там дохід, він дійсно виїздить до РФ, але не на заробітки, а до іншої жінки. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 20 грудня 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 2095, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, подружні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а також інтересам неповнолітніх дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.12-13). З копій свідоцтва про народження серії І-БП №082928 та серії І-БП №162192, вбачається, що батьком обох дітей є [PERSON], про що зроблено відповідні актовий запис № 1410 та № 1473 (а.с.12-13). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], він за законом зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, тому із [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей.\~\~\~ Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона є невісткою позивачки, вони проживають разом в одній квартирі, і сімю позивачки вона добре знає. Свідок пояснила, що відповідач [PERSON] працює в РФ, він будівельник, отримує не менше однієї тисячі доларів щомісячно. Свідок пояснила, що її чоловік також будівельник і працює в РФ, і тому їй приблизно відомі розміри їх заробітків. Декілька разів відповідач передавав її чоловіком іграшки та харчі для своїх дітей, це було в вересні-жовтні 2016 року. Пояснила, що [PERSON] (позивач) забирає дітей зі школи та дитсадка, а коли на чергуванні, то цим займається няня, якій [PERSON] платить 100 грн. в день. Свідок особисто бачила, що відповідач брав дітей в вересні 2016 року, щоб побути з ними, чи платить він аліменти, свідку не відомо. Свідок [PERSON] (мати відповідача) пояснила, що [PERSON] приймає участь у вихованні дітей, вони ночують у неї, коли син забирає дітей до себе. Пояснила, що позивачка працює в поліції і отримує зарплату у розмірі тринадцяти тисяч гривень в місяць, але син надає кошти на утримання дітей, скільки грошей від надає [PERSON], свідку не відомо, одну тисячу гривень свідок відправляла позивачці один раз. Де її син працює, свідок не знає, але знає, що до РФ в Белгородську область син їздить до своєї нової дівчини. Пояснила, що дітей він любить і не залишить без піклування. Свідок [PERSON] (мати позивачки) пояснила, що їй відомо, що відповідач працює за кордоном, заробляє достатні гроші, він відремонтував будинок батьків, купив їм меблі. Її донька грошей від чоловіка взагалі не бачила, весь час то займала гроші, то плакала, що їх немає. Проживає зараз в квартирі свідка разом з дітьми, але там мешкає ще і син свідка зі своєю сімєю. Пояснила, що [PERSON] платить няні по 100 грн. в день, коли сама перебуває на чергуванні. Знає, що відповідач купував дітям куртку, кросівки, діти одягнені. Свідок [PERSON] (вчитель старшої дитини) пояснила, що з першого вересня, коли дитина прийшла до школи, сімя була повною, батько відвідував дитину, забирав зі школи. Зараз, коли матір на роботі, дитину забирає подруга або няня, дитина не відвідує групу продовженого дня. Цього року свідок не бачила батька, лише одного разу він приходив, брав на себе характеристику, але телефонує, запитує як вчиться син, а внески шкільні платить мама. Дитина занята поза шкільною програмою: басейн, гімнастика. В минулому році батько був записаний безробітнім. Щомісячно батьки дітей платять 54 грн. за харчування, ще на воду та на купівлю стаканів, книжки безкоштовні, інших щомісячних оплат немає. Свідок [PERSON] (батько позивачки) пояснив, що донька з дітьми проживає на вул. Харківській в квартирі матері. Павло працює в РФ, з його слів, будівельником. Старший онук займається в гуртку робототехніки, за який щомісячна оплата в розмірі 625 грн. Свідок зі слів доньки знає, що [PERSON] аліменти на дітей не платить. Свідок [PERSON] (друг відповідача) пояснив, що відповідача знає більше десяти років, знає, що він розійшовся з дружиною, але після того як це сталося, вони мало спілкувалися. Знає, що діти живуть з мамою, коли [PERSON] приїздить з ближнього зарубіжжя, то завжди спілкується з дітьми, до яких дуже добре відноситься. З його слів свідок знає, що відповідач купував дітям речі. Чи працює відповідач, свідок не знає. Свідок [PERSON] (троюрідний брат відповідача) пояснив, що відповідача зараз в місті Суми немає, він в Росії у своєї дівчини, це йому відомо зі слів матері відповідача. Свідок знає, що дітям [PERSON] допомагає, він весь час працював, доки [PERSON] знаходилась у відпустці по догляду за дітьми. Пояснив, що відповідач займається ремонтами, це сезонні роботи, зараз він може бути без роботи. Свідку відомо зі слів [PERSON], що за цей період [PERSON] давав на дітей 1000 грн. Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON], починаючи з червня 2016 року щомісячно перетинав кордон України з РФ (в пунктах пропуску Покровка, Юнаківка), при цьому перебуваючи за кордоном протягом місяця чи двох тижнів, що дає можливість зробити висновок, що відповідач там працює (а.с.87). Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має нормальний стан здоров'я, і має об'єктивну можливість виплачувати аліменти, а будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, крім того, в судовому засіданні встановлено, що батько працює, хоча і неофіційно, та отримує дохід. Посилання представника відповідача на те, що позивачка є забезпеченою особою, має високу заробітну плату, і витрачає значні кошти не на дітей, а на себе: оплачує своє навчання у вищому навчальному закладі, витрачає значні кошти на предмети розкоші (дороговартісну нижню білизну, одяг, сумки, чохли для мобільного телефону, тощо) суд не приймає до уваги, оскільки відповідач взагалі не надав жодних доказів, що він придбавав дітям одяг, продукти харчування, канцтовари, іграшки, тощо, тоді як позивач надала суду достатньо доказів того, що саме вона оплачує витрати на школу та дитячий садок, купує продукти харчування, інші необхідні дітям речі, оплачує комунальні послуги за квартиру, де з нею проживають діти (а.с. 32, 52-57, 58, 62-63, . Та обставина, що мати дітей працює та отримує стабільну і достатньо високу заробітну плату (а.с.80), не звільняє батька від обовязку утримувати своїх дітей. Крім того, суд вважає недоречним і нетактовним вислів представника відповідача про те, що позмінний графік роботи позивачки в патрульній поліції це проблеми самої позивачки, і щоб не наймати няню, нехай змінює роботу і сама займається дітьми. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Крім того, суд приймає до уваги пояснення позивачки про те, що вона намагається сама відводити і забирати дітей до садочка і школи, і проводить з ними весь свій вільний час, намагаючись якомога більше приділити уваги розвитку дітей. Позивач пояснила, що няню вона наймає лише у виняткових випадках, коли сама перебуває на чергуванні, а дідусь або інші родичі також працюють в цей час. Однак, визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне провести розмежування між аліментами на утримання дітей та додатковими витратами на дітей в розумінні ст. 185 СК України, до яких слід віднести витрати на дітей, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хвороба, тощо). Зокрема, витрати позивача на гурток робототехніки для старшого сина, а також витрати на лікування дитини, повязані з її хворобою, є додатковими витратами на дітей, і позивач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про участь батька у додаткових витратах на дітей. При цьому суд враховує, що батьки зобовязані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який визначив представник відповідача в усному запереченні (406 грн. та 506 грн.) не забезпечить нормального життєвого рівня дітей. Крім того, суд при визначенні розміру аліментів на дітей враховує, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років на 2016 рік становить з 1\~травня - 1228\~гривень, а з 1 грудня 1355 грн. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що розмір аліментів по 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. Відповідно до ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов подано до суду 20 липня 2015 року. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв'язку\~\~із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Крім того, в звязку із задоволенням позову про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесений нею судовий збір в розмірі\~\~551,20 грн.

Outcome: partial