Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась в суд із позовом про тлумачення змісту заповіту складеного [PERSON], посвідченого Лобойківською сільською радою Петриківського району Дніпропетровської області 20 жовтня 2003 року за реєстровим № 271. Згідно позовної заяви вказувала, що 28 лютого помер її рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку, що розташований по вул.. Шевченка, 16 с. Лобойківка та земельного паю розміром 2,230 га, розташованого на території Лобойківської сільської ради Петриківського району. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого, дослівно: «все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що я буду мати по закону заповідаю: ? будинку, розташованого по вул. Шевченко, 16 своїй сестрі [PERSON] повністю» 28 вересня 2015 року державний нотаріус видав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки складений заповіт має протиріччя, незрозумілості, викликає сумніви в його змісті, що викликає спір між спадкоємцями. Позивачу не зрозуміло, чи спадкодавець заповів своїй сестрі все своє майно, а саме ? частини житлового будинку та земельний пай чи тільки ? частини житлового будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вважає, що зміст заповіту слід розтлумачити таким чином, що заповідач заповів їй все своє майно, а не лише ? частини житлового будинку. Відповідач [PERSON] проти тлумачення заповіту не заперечував, однак вважає, що в тексті заповіту заповідач мав на увазі лише ? частини житлового будинку. Відповідач [PERSON] просила справу розглянути на розсуд суду. Представник третьої особи: Петриківська державна нотаріальна контора в судове в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, і це підтверджується матеріалами справи, 28 лютого помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.03.2015 року, актовий запис № 99, видане Відділом ДРАЦС Петриківського РУЮ у Дніпропетровській області. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого, дослівно та мовою оригінала: «все мое имущество, где б оно не было и из чего б оно не состояло и вообще все то, что я буду кметь по закону завещаю: ? будинку, розташованого по вул. Шевченко, 16 своїй сестрі [PERSON] повністю» Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії від 28 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки складений заповіт має протиріччя, незрозумілості, викликає сумніви в його змісті, що викликає спір між спадкоємцями. Відповідно до ст.1256 ЦК України, тлумачення\~\~заповіту\~\~може\~\~бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У\~\~разі\~\~спору\~\~між\~\~ спадкоємцями\~\~ тлумачення\~\~ заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ж положень ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною ( сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Із зазначеного заповіту вбачається, що він складений на типовому бланку, про що свідчить примітка в низу заповіту про його виготовлення Царичанській типографії, тираж 500. Текст заповідального розпорядження, а саме дослівно та мовою оригінала: «все мое имущество, где б оно не было и из чего б оно не состояло и вообще все то, что я буду кметь по закону завещаю:» відноситься до типового тексту заповіту. Однак далі іде текст, написаний від руки наступного змісту: «? будинку, розташованого по вул. Шевченко, 16 своїй сестрі [PERSON] повністю». Таким чином суд вважає, що зміст заповіту складеного [PERSON], від 20 жовтня 2003 року слід розтлумачити таким чином, що [PERSON] зробив розпорядження на випадок своєї смерті, заповівши своїй сестрі [PERSON] ? будинку, розташованого по вул. Шевченко, 16 повністю, оскільки якщо б заповідач дійсно бажав заповісти все своє майно, після вищезазначеного типового тексту заповіту була б зазначена лише особа спадкоємця, а не опис конкретного майна щодо якого заповідач зробив своє розпорядження. На підставі викладеного,ст.ст.213,1256 ЦК України,

Outcome: approved