Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

19.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участі третьої особи Заводський районний відділ у м. Запоріжжя Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS], яку придбала у власність на підставі договору купівлі продажу , який зареєстровано за № 1604 від 22.06.2015 року. Право власності на вказану частину квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційним номером 39472908. Продавцем квартири за укладеним договором був [PERSON]. При укладені договору купівлі-продажу між сторонами по справі було досягнуто домовленість щодо всіх умов договору. Згідно пункту 6.1 договору купівлі продажу, продавець зобовязався до 22.07.2015 року знятись з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. До теперішнього часу пункт 6.1 договору купівлі-продажу продавцем не виконано, оскільки у квартирі залишилася зареєстрована особа, а саме колишній власник вказаної квартири [PERSON]. Просить в позові визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, \~відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда», номер якої вийшов 05.12.2015 року, але в судове засідання не з'явився, заяв та клопотань від нього не надходило. Від представника третьої особи - Заводський районний відділ у м. Запоріжжя Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку придбала у власність на підставі договору купівлі продажу , який зареєстровано за № 1604 від 22.06.2015 року. Право власності на вказану частину квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] за реєстраційним номером 39472908, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с.8). Продавцем квартири за укладеним договором був [PERSON]. При укладені договору купівлі-продажу між сторонами по справі було досягнуто домовленість щодо всіх умов договору. Згідно пункту 6.1. договору купівлі продажу, продавець зобовязався до 22.07.2015 року знятись з реєстраційного обліку з квартири [ADDRESS]. До теперішнього часу пункт 6.1. договору купівлі-продажу продавцем не виконано, оскільки у квартирі залишилась зареєстрована особа, а саме колишній власник вказаної квартири [PERSON]. Судом встановлено, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачці як власнику вільно користуватись квартирою та позивачка змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Відповідно ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд вважає, що право позивача щодо володіння спірною квартирою порушується відповідачем, тому позов обґрунтований, законний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved