Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

18 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт проживання її та [PERSON] однією сімєю без шлюбу з 01.01.2004 року до 08.11.2015 року; визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки Beat, 2012 року випуску, сірого кольору, двигун SQRFAFBM, вартістю 90640 грн., зареєстрованого на імя [PERSON]. Позов обґрунтований тим, що з липня 2000 року до 08 листопада 2015 року позивач [PERSON] та [PERSON] проживати однією сімєю у [ADDRESS]. Шлюб не реєстрували. За цей час між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю, вони разом вели господарство, а саме займались утриманням домашньої птиці, купували дрова та вугілля, разом купляли продукти харчування, формували спільний бюджет, купували речі та майно за спільні кошти. Під час спільного проживання ні позивачка, ні [PERSON] у іншому шлюбі не перебували. 14.11.2012 року між [PERSON] та ТОВ «Запоріжжя-Авто» був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки Beat, 2012 року випуску, сірого кольору, двигун SQRFAFBM, вартістю 90640,00 грн. Зазначений автомобіль був в подальшому зареєстрований на [PERSON] Автомобіль вони придбали під час спільного проживання однією сімєю і за спільні кошти, так 16000 грн. позивач взяла в борг на придбання автомобіля, а 40006,78 грн. зняла зі свого особистого рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк». 08.11.2015 року [PERSON] помер. В цей же день його діти [PERSON] та [PERSON] звернулись до позивачки з проханням надати їм автомобіль для організації поховання. Вона дала їм ключі від автомобіля і документи на нього, але в подальшому вони автомобіль не повернули. За цим фактом позивач зверталась в поліцію. Оскільки автомобіль придбаний нею та [PERSON] в період проживання однією сімєю і за спільні кошти, позивач просить суд встановити факт спільного проживання її та [PERSON] однією сімєю без шлюбу та визнати за нею право власності на ? частину автомобіля як такого, що є обєктом спільної сумісної власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і пояснила, що [PERSON] вона знала давно, вони разом працювали в «Приазовській РЕС». Починаючи з серпня 2000 року вона і [PERSON] вирішили проживати разом. На той час колишня дружина [PERSON] і чоловік позивачки померли. З серпня 2000 року вони разом з [PERSON] проживали як подружжя у житлі позивачки за адресою: [ADDRESS], безперервно до 08 листопада 2015 року, коли [PERSON] помер. За час спільного проживання вони мали спільний бюджет, разом займались господарством, сумісно витрачали кошти. Діти померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] часто бували у них в гостях, відзначали свята і дні народження, так само і [PERSON] разом з [PERSON] їздили в гості до відповідачів. Весь час у них були нормальні стосунки, як між собою, так і з відповідачами. Під час проживання [PERSON] і [PERSON] за спільні кошти придбали автомобіль марки y Beat. На придбання зазначеного автомобіля позивач особисто взяла в борг 16\~000 грн., і приблизно 40\~000 грн. зняла зі свого вкладного рахунка в ПАТ «Приватбанк». Іншу частину суми вніс [PERSON] Автомобіль був зареєстрований на [PERSON], оскільки [PERSON] не мала права керування транспортними засобами. З літа 2015 року [PERSON] захворів на цироз печінки, у звязку з чим він потребував особливого догляду і посиленого харчування, що забезпечувала йому позивач. 08.11.2015 року [PERSON] помер, в той же день позивач сповістила про це його дітей (відповідачів). Діти приїхали і попросили у позивачки автомобіль для організації похорон, після чого пообіцяли повернути автомобіль. Але автомобіль відповідачі так і не повернули, пояснивши це тим, що вони також мають право на нього як на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з викладених у ньому підстав, додатково пояснив, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сімєю, і оскільки автомобіль придбаний в період такого проживання, то позовні вимоги є законними і підлягають задоволенню. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він не заперечує факту спільного проживання позивача [PERSON] та [PERSON], але вважає, що позивачем не було надано доказів, що за час проживання між ними склались відносини, які притаманні подружжю, а тому позов задоволенню не підлягає. Крім того, він не погоджується із заявленою позивачем вартістю автомобіля. Також, представник зазначив, що визнає факт знаходження спірного автомобіля у відповідачів і обставини, за яких він опинився в їх володінні. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно довідки Приазовської селищної ради від 16.12.2015 року № 1372 [PERSON] мешкав без реєстрації з 2000 року по день смерті 08 листопада 2015 року в смт. Приазовське Запорізької області по вул. Горького, б. 105 кв. 2. Разом з ним мешкала та була зареєстрована [PERSON]. Факт спільного проживання позивача [PERSON] з померлим [PERSON] у зазначений період визнаний представником відповідачів в судовому засіданні і не заперечувався. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 10.12.2015 року № 3480, [PERSON] та [PERSON] мешкали разом в смт. Приазовське Запорізької області по вул. Горького, б. 105 кв. 2, і на протязі 14 років вели спільне господарство. Згідно свідоцтва про смерть від 11.11.2015 року, [PERSON] помер 08.11.2015 року. Відповідно до довідки Приазовської селищної ради № 501 від 18.03.2016 року та рішення Приазовської селищної ради від 11.01.2007 року, [PERSON] має в користуванні земельні ділянки площею 0,25 га для городництва та площею 0,03 га для обслуговування будинку і господарських споруд. Згідно свідоцтв про смерть серії І-ЖС № 135016 від 13.01.2000 року та І-ЖС № 094916 від 02.10.1997 року, колишня дружина [PERSON] померла 10.01.2000 року, а колишній чоловік позивачки [PERSON] помер 01.10.1997 року Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона давно знайома з позивачкою та з відповідачами, у них нормальні стосунки, також вона знала померлого [PERSON] Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] разом проживали в [INFO] приблизно з 2002 року, у них були гарні відносини, вони проживали як чоловік і дружина, разом займались веденням господарства утримували птицю. За час проживання вони разом купили ліжко, шафи, пральну машину, поклали у дворі плитку. Крім того, вони разом придбали автомобіль, на який [PERSON] займала кошти в сумі 16000 грн. Свідок часто була у них в гостях. Також, до них часто приїжджали діти [PERSON] [PERSON] та [PERSON], і вони також їздили до дітей, підтримували нормальні стосунки. Також, їй відомо, що [PERSON] останнім часом хворів, лежав у лікарні, а [PERSON] постійно піклувалась про нього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з [PERSON] та відповідачами, неприязних відносин у них немає. В 2012 році [PERSON] взяла у нього в борг гроші в сумі 16\~000 грн. на придбання автомобіля. [PERSON] йому повернули частинами, для повернення боргу приїжджала разом з [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з [PERSON] та була знайома з [PERSON] починаючи з 1999 року, вони всі разом працювали в «Приазовській РЕС». Також, вона знає дітей [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Їй відомо, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як чоловік та дружина, вели спільне господарство утримували птицю, мали спільний бюджет, за час проживання вони купили меблі в будинок, встановили вікна, придбали автомобіль. До них часто приїздили діти, свідок сама часто бувала у них в гостях. Коли [PERSON] хворів, [PERSON] допомагала йому, здійснювала догляд. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що добре знайома з [PERSON] і так само добре знала за життя [PERSON], також знайома з дітьми [PERSON] [PERSON] та [PERSON] З 2000 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом в [INFO]. Свідок з [PERSON] і [PERSON] дружили сімями, разом їздили відпочивати на море, обробляли огороди, часто бували у них вдома. У [PERSON] та [PERSON] були дуже добрі стосунки як між собою, так і з дітьми [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] тримали підсобне господарство, продавали птицю, фрукти. [PERSON] відправляла [PERSON] на лікування до санаторіїв, на медичні обстеження. За час спільного проживання вони разом купили ліжко, телевізор, автомобіль та інші дрібні речі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] З відповідачами по справі вона не знайома. Їй відомо, що [PERSON] та померлий [PERSON] проживали разом у житлі [PERSON] протягом приблизно 14-15 років. Між ними були нормальні стосунки, конфліктів вона ніколи не бачила і сприймала їх як сімю. Мали спільні витрати, купили автомобіль. Також, вони разом займались господарством, обробляли земельну ділянку, [PERSON] займався вирощування винограду. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. На переконання суду наведеними доказами підтверджено, спільне проживання позивача [PERSON] з померлим [PERSON] з 2004 року і до 08 листопада 2015 року в [ADDRESS]. Враховуючи, що в судовому засіданні показаннями свідків було доведено наявність у [PERSON] і [PERSON] за час сумісного проживання спільного бюджету, повязаність спільним побутом, ведення спільного господарства у виді садівництва і вирощування птиці, наявності спільних побутових витрат, беручи до уваги значну тривалість проживання разом [PERSON] і померлого [PERSON], на переконання суду є підтвердженим, що між [PERSON] та померлим [PERSON] склались відносини, які притаманні саме подружжю. У звязку з цим, позовні вимоги щодо встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу є цілком обґрунтованими, доведеними, і тому підлягають задоволенню. Згідно з договором купівлі-продажу від 14.11.2012 року, [PERSON] придбав автомобіль марки Beat, 2012 року випуску, сірого кольору, двигун SQRFAFBM, за ціною 90640,00 грн. Відповідно до довідки Територіального сервісного центру 2343 від 01.03.2016 року, автомобіль марки Beat, 2012 року випуску, сірого кольору, д.н. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON]. Згідно з розпискою від 01.11.2012 року, яка узгоджується з показаннями свідка [PERSON], позивач [PERSON] взяла в борг у [PERSON] кошти на придбання автомобіля в сумі 16\~000 грн. Таким чином, зазначеними доказами доведено придбання спірного автомобіля в період сумісного проживання позивача [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без шлюбу, а також участь [PERSON] у витратах на купівлю автомобіля. Проте, надану позивачем квитанцію про зняття коштів з вкладного рахунка в банку від 12.06.2012 року в сумі 40006,78 грн. та виписку по рахунку, суд не приймає до уваги, оскільки відсутнє підтвердження того, на які саме цілі були зняті вказані кошти. Згідно з висновком за результатами перевірки Приазовського відділу поліції від 15.12.2015 року, [PERSON] зверталась до поліції із заявою про заволодіння шляхом обману відповідачами автомобілем марки Beat, за результатами розгляду якої встановлено знаходження автомобіля у відповідачів в гаражі в с. Степанівка Перша Приазовського району. Обставини заволодіння відповідачами спірним автомобілем визнані в судовому засіданні представником відповідачів і не заперечувались. Статтею 74 СК України визначено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 60 СК України ([PERSON] 8), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України ([PERSON] 8), у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у звязку з доведеністю факту проживання позивача [PERSON] і [PERSON] однією сімєю без шлюбу, то придбаний за час спільного проживання автомобіль є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON], і виходячи з принципу рівності часток, позивач має право власності на ? частину автомобіля. У звязку з цим, позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на ? частину автомобіля суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Стосовно заперечень представника відповідачів про невідповідність заявленої позивачем вартості автомобіля, то суд керується вартістю автомобіля на момент його придбання в сумі 90640 грн. з урахуванням податків, що становить ціну договору купівлі-продажу. Будь-яких інших доказів на спростування зазначеної вартості автомобіля суду під час розгляду справи надано не було. На підставі викладеного і

Outcome: approved