Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

19 листопада 2019 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] в період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року у розмірі 48 378,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 15 869,99 грн., три відсотки річних у розмірі 3 692,94 грн, всього - 67 941,79 грн., а також судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою суду від 28 листопада 2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року позовні вимоги задоволені. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 26 травня 2021 року о 09 годині 00 хвилин. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не скористалися своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву. 25 травня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог в повному обсязі з підстав того, що між ним та АТ «Криворізька теплоцентраль» відсутні договірні відносини, позивачем невірно визначений періоди початку невиконання зобов`язань з оплати, що впливає на правильність розрахунку інфляційних втрат та трьох відсотків річних, а також [PERSON] заявлено про застосування позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду тільки у листопаді 2019 року, а просив стягнути заборгованість, починаючи від жовтня 2013 року. Також у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначає, що він в межах в період примусового виконання заочного рішення по даній справі (виконавче провадження № 64799499) ним були сплачені грошові кошти на загальну суму 38 577,13 грн. (платіжне доручення № 4891449 від 29.03.2021 р. на суму 30 000,00 грн., примусове списання з пенсії 8 577,13 грн.). 26 травня 2021 року судом за усним клопотанням представника позивача Шаблій Ю.В. у зв`язку з необхідністю ознайомлення з відзивом на позовну заяву розгляд справи був відкладений на 29 червня 2021 року на 09 годину 00 хвилин. Позивач не скористався правом щодо подання відповіді на відзив на позовну заяву. 29 червня 2021 року представник позивача Шаблій Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без її участі. 29 червня 2021 року від представника [PERSON] адвоката Каретної Є.В. надійшла заява про залучення до матеріалів справи копій наступних документів: відповіді Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 18.13-34/34629 від 23.06.2021 р., платіжного доручення № 5780 від 02.04.2021 р., платіжного доручення № 7217 від 21.04.2021 р., квитанції АТ «Універсал Банк» № 68ЕВ-ВР3Н-А266-3А7Н від 22.04.2021 р. 29 червня 2021 року представник відповідача [PERSON] адвокат Каретна Є.В. надала заяву розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності учасників справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і ця обставина встановлена шляхом отримання інформації з відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Покровської районної у місті ради. Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі Правила), надає населенню м. Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення. АТ «Криворізька теплоцентраль» надавалась теплова енергія для потреб опалення за адресою: [ADDRESS] , на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Судом встановлено, що між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не був укладений договір на надання послуг з централізованого опалення. Проте, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договору або законом. Таким чином, фактично між позивачем та відповідачами виникли правовідносини щодо надання, з одного боку, та щодо споживання, з іншого боку, комунальних послуг з централізованого опалення. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15, в постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги також встановлений ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 2 Правил визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України). Як свідчить тлумачення ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Таким чином, відповідачі мають виконувати свої зобов`язання з оплати наданих послуг з централізованого опалення у термін, який передбачений пунктом 18 Правил. Але відповідачі допустили прострочення грошового зобов`язання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтень 2019 року по особовому рахунку № № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] за послуги з централізованого опалення заборгованість складає 48 379,86 грн. Доказів відсутності прострочення оплати за вищезазначений період відповідачами не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до наданих позивачем розрахунків сума інфляційних втрат за період з жовтня 2013 року по жовтень 2019 року становить 15 869,99 грн., сума трьох відсотків річних - 3 692,94 грн. Відповідачем [PERSON] у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про застосування позовної давності щодо стягнення основного боргу, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. З цього приводу суд зазначає наступне. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). За нормами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем суду не надано. Згідно відповіді Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 18.13-34/34629 від 23.06.2021 р. встановлено, що на виконанні в Покровському відділі ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження АСВП № 64799499 з примусового виконання виконавчого листа № 2/212/1087/20, виданого 27.02.2020 р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» боргу в сумі 68 422,03 грн. За період перебування виконавчого документа на виконанні з боржника стягнуто кошти у розмірі 40 167,62 грн., з них перераховано на користь АТ ««Криворізька теплоцентраль» 36 062,90 грн., виконавчого збору 3606,27 грн. та витрат виконавчого провадження - 498,45 грн. На підтвердження перерахування боргу АТ «Криворізька теплоцентраль» надані копії платіжного доручення № 5780 від 02.04.2021 р. на суму 28 265,50 грн., платіжного доручення № 7217 від 21.04.2021 р. на суму 7 797,40 грн. В матеріалах справи міститься копія квитанції АТ «Універсал Банк» № 68ЕВ-ВР3Н-А266-3А7Н від 22.04.2021 р. про перерахування відповідачем [PERSON] на рахунок АТ «Криворізька теплоцентраль» 10 000,00 грн., з призначення платежу «виконавчий лист, 1238501074, [ADDRESS] , [PERSON] ». З огляду на це, відповідачами [PERSON] та [PERSON] спільно перераховано за виконавчим листом, який був виданий на виконання заочного рішення по даній справі, в рахунок погашення заборгованості перед позивачем грошові кошти на загальну суму 46 062,90 грн. (28 265,50 грн. + 7 797,40 грн. + 10 000,00 грн.) Суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] про те, що таке часткове погашення заборгованості не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності, якщо платежі у рахунок погашення заборгованості здійснені під час примусового виконання судового рішення. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 р. по справі № 161/20278/14-ц. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення, з урахуванням суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних повинні бути стягнута в межах трирічного строку, що передував зверненню до суду із позовною заявою, тобто за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року, що становить 41 752,53 грн., з яких: основний борг у розмірі 35 580,30 грн., інфляційні втрати - 4 253,63 грн., три відсотки річних - 1918,60 грн. З огляду на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] спільно перерахували в квітні 2021 року на рахунок позивача борг у розмірі 46 062,90 грн. за виконавчим листом, який був виданий на виконання заочного рішення по даній справі, судом встановлено, що на момент розгляду справи заборгованість відповідачів перед АТ «Криворізька теплоцентраль» за надані послуги з централізоване опалення за період з жовтня 2016 року по жовтень 2019 року фактично відсутня. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed