Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

19.05.2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Яковченко В.І. звернувся до суду з позовом до КП «Апостоловеводоканал» Дніпропетровської обласної ради у якому позивач просив: Стягнути із КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (Код ЄДРПОУ 24246778) на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН ( [NUMBER] ) заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 11 956, 83 ( одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 83 коп.), середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 35 338, 48 ( тридцать п`ять тисяч триста тридцать вісім грн. 48 коп.), а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 47 295 гривень 31 копійка. Вимоги за скаргою обґрунтовано тим, що 02.04.2019 року він був прийнятий на роботу у КП «Апостоловеводоканал» ДОР, а наказом від 31.12.2020 року звільнений з займаної посади за угодою сторін. На день звільнення підприємство мало заборгованість по заробітній плату, однак у день звільнення повний розрахунок по заробітній платі не здійснено, станом на 18.052021 року заборгованість по заробітній платі не погашена, чим порушено його права, а тому ззвернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості заробітної плати у сумі 11 956, 83 грн. та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати у сумі 35 338, 48 грн. Ухвалою суду від 24.05.2020 року за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачеві КП «Апостоловеводоканал» ДОР у строк 15 днів надати відзив на позовну заяву. 07.06.2021 року відповідачем отримано копію зазначеної ухвали, позовну заяву з додатками. Станом на 27.08.2021 року відзив відповідача на адресу суду не надходив, а тому суд розглядає дану справу на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, з трудової книжки позивача [PERSON] встановлено, що наказом КП «Апостолевеводоканал» № 100-к від 01.04.2019 року позивача прийнято машиністом насосних установок водопровідної дільниці, а наказом відповідача № 285 -к від 31.12.2020 р. позивача звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст.36 КЗпПУ. Тобто, судом встановлено, що з 01.04.2019 року позивач перебував у трудових відносинах з КП «Апостолевеводоканал», а 31.12.2020 року припинив трудові відносини з підприємством. Згідно з вимогами ст. 116 КЗпП України у день звільнення працівника провадиться виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені ні пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. А тому відповідач повинен був 31.12.2020 року провести з позивачем повний розрахунок по заробітній платі. Однак даний обов`язок відповідачем не виконано, довідкою Комунальне підприємство « Апостоловеводоканал» Дніпропетровської обласної ради № 127 від 18.05.2021 року підтверджено, що станом на 18.05.2021 року дане підприємство має перед позивачем [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 11 956, 83 грн. ( одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 83 коп). Таким чином діями відповідача порушено право позивача на його майно - заробітну плату, а тому порушене права підлягає захисту шляхом стягнення з із КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АПОСТОЛОВЕВОДОКАНАЛ» ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ (Код ЄДРПОУ 24246778) на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН ( [NUMBER] ) заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 11 956, 83 ( одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 83 коп.). Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 35338,48 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач має заборгованість по заробітній платі перед позивачем. Станом на час розгляду справи фактичний повний розрахунок з позивачем не проведено, що не оспорюється сторонами. Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Аналіз статей 116, 117 КЗпП України, які передбачають обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні навіть ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 30.09.2020 року, справа № 120/1407/19-а). Такий же висновок викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №802/28/16-а (постанова від 20 червня 2018 року) та №823/761/17 (постанова від 25 липня 2019 року), № 440/2896/19 (постанова від 25 червня 2020 року). Оскільки повний розрахунок з позивачем не здійснено, суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є передчасними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: partial