Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

17 листопада 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача. Свій позов мотивував тим, що 04 січня 2014 року померла його мати [PERSON]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, згідно якого мати заповіла позивачу свою земельну ділянку (пай) згідно сертифікату на право власності на земельну частку (пай). Ще при житті мати позивача взамін сертифікату отримала державний акт на право приватної власності на землю, однак переробити заповіт про те, що позивачу уже заповідано земельну ділянку згідно державного акту серії 11-ВН №035172 не встигла, так як померла. Позивач спадщину прийняв, шляхом звернення до нотаріальної контори на протязі шести місяців. Однак при оформленні на позивача земельної ділянки, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ВН №035172, після смерті його матері [PERSON] - нотаріусом було йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку, так як в заповіті від 04 вересня 2007 року позивачу заповідано земельну частку (пай), а він має вже державний акт. Тому позивач вимушений звернутись до суду із дійсним позовом, яким просить суд визнати за ним право власності за заповітом на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ВН №035172, яка належить його покійній матері [PERSON] на підставі рішення 17 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради від 26 грудня 2001 року, на підставі якого їй належить земельна ділянка площею 2, 54 га., яка розташована на території [PERSON] сільської ради с.Комарів, Вінницького району Вінницької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності , розглянути справу на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] до судового засідання не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності незявившихся осіб. Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 січня 2014 року померла [PERSON]- мати позивача, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №282518, видане 06 січня 2014 року (а.с.5). Позивач є спадкоємцем за заповітом. Згідно копії заповіту від 04 вересня 2007 року, вбачається, що [PERSON], заповідала земельну частку (пай) своєму синові [PERSON]П.(а.с.7). Державний акт на право приватної власності на землю був виданий 25 лютого 2002 року на прізвище [PERSON]С.(а.с. 6). Відповідно до відповіді з Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області, вих.:50-13.1874 від 03.11.2015 року, що державний акт на право власності серія 11-ВН №035172, зареєстрований 25.02.2002 року за №173 видавався [PERSON] на території [PERSON] сільської ради (а.с. 10). З копії спадкової справи № №141/2014 року, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадкоємцями за законом після її смерті були: син - [PERSON], доньки- Даценко З.П., [PERSON] (а.с.30), [PERSON] відмовилася від своєї частки в спадковому майні, про що свідчить подана заява [PERSON] до державної нотаріальної контори (а.с. 31).Із заяви [PERSON] поданої до Вінницького районного суду Вінницької області, вбачається , що вона не бажає приймати спадщину після смерті матері , з відповідною заявою про прийняття спадщини або про відмову у її прийнятті до нотаріусу не зверталася. З метою оформлення своїх спадкових прав, після смерті 04 січня 2014 року [PERSON] позивач шляхом звернення до нотаріальної контори прийняв спадщину, однак при оформленні на нього земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ВН № 035172, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку, оскільки [PERSON] претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якому позивачу заповідали земельну частку (пай), яка перебуває в колективні власності КСП «Колос». Але надати вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) позивач не може у звязку з тим, що на підставі даного сертифікату був виготовлений державний акт на землю на імя спадкодавця . (а.с.8). Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ \~ ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.\~ Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по спадщині за заповітом підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], спадкоємці першої черги, які мають обовязкову частку на спадкове майно за законом відмовились від своєї частки, позивач прийняв спадщину після смерті матері, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк передбачений законодавством, відповідач не заперечував проти задоволення позову, а задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Outcome: approved