Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

17 березня 2021 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування своєї заяви він посилалася на те, що у 2012 році помер його батько [PERSON] . У визначений законом строк він не звертався із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що прийняв спадщину, бо проживав разом із спадкодавцем на час його смерті. Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори від 02 березня 2021 р. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що у визначений законом шестимісячний строк він не подавав заяву про прийняття спадщини. Вважає, що відповідно до вимог закону він фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з батьком на час відкриття спадщини, але не може документально підтвердити зазначені обставини, оскільки його батько незадовго до смерті перереєстрував своє місце проживання. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та задовольнити заяву. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились. Від [PERSON] до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, в якій остання зазначила, що не заперечує проти задоволення заяви. Від представника Першої ДДНК до суду також надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, в якій остання зазначила що покладається на розсуд суду. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Спадкоємцями першої черги на його майно є син [PERSON] та дружина померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та про укладання шлюбу, а також спадковою справою. У визначений законом строк спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої державної нотаріальної контори від 02 березня 2021 р. було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкоємець не подавав заяву про прийняття спадщини. З наданих документів вбачається, що спадкодавець та заявник постійно проживали в будинку [ADDRESS] , де й було зареєстровано їх місце проживання. У 2008 році [PERSON] перереєстрував своє місце мешкання за адресою: [ADDRESS] , але згідно пояснень сторін продовжував проживати в будинку [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджують свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У своїх поясненнях вони зазначили, що заявник постійно проживав разом зі своїм батьком, [PERSON] , який останні роки життя хворів та потребував догляду та допомоги. Заявник не відмовлявся від прийняття спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст.\~294\~ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За правилами, встановленими в п. 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в п. 1.13 вказаного Порядку якщо останнє місце проживання спадкодавця було на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріусу подається відповідна заява спадкоємця. Відповідно до п. 23 Постанови №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмови особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. У постанові №\~5\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~п.\~5.1\~листа Вищого\~спеціалізованого суду\~України з\~розгляду цивільних\~і кримінальних\~справ «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~спадкування» від\~16\~травня 2013\~року №\~24-753/0/4-13\~при вирішенні\~спору про\~право на\~спадщину осіб,\~які проживали\~зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу\~України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК України(п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). Встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для реалізації його спадкового права, як спадкоємця. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищевказаними доказами підтверджується те, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживали однією сім`єю до смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved