Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

17.11.2016 року позивач звернулася із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого 25 липня 2015 року, яке складається з житлового будинку та господарських будівель за адресою: вул.Нова, 31, село Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 червня 2015 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів частину майна дочкам: [PERSON] та [PERSON], які вже оформили частину спадкового майна за вказаним вище заповітом. Позивачу померлий заповів все інше майно, яке складається з житлового будинку з господарським будівлями. Вказаний заповіт посвідчений Брусівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області 11.06.2016 року та зареєстрований в реєстрі за №31. 05.11.2016 року позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно житловий будинок і господарські будівлі за адресою: вул.Нова, 31, село Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення вказаної позовної заяви не заперечує. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, проти задоволення вказаної позовної заяви не заперечує Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без участі представника третьої особи, заперечень проти позову не має. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. 27.07.2015 року помер [PERSON] (а.с.20). [PERSON] складено заповіт, який посвідчено 11.06.2015 року секретарем Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області за реєстровим номером 31 (а.с.19). Вказаний заповіт є чинним згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.42). Згідно вказаного заповіту належний [PERSON] легковий автомобіль марки ВАЗ, моделі 211540, рік випуску 2008, реєстраційний номер [NUMBER] та земельну ділянку сільськогосподарського використання, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай), яка знаходиться на території Бреусівської сільської ради, Козельщинського району, Полтавської області заповідано [PERSON], [INFO]. Належний йому легковий автомобіль марки «Богдан», моделі 211040, рік випуску 2013, реєстраційний номер [NUMBER] заповідано [PERSON], [INFO], а решту майна заповідано дружині - [PERSON], [INFO] (а.с.19). Відповідно до довідки за №446 від 14.04.2016 року, виданої виконавчим комітетом Бреусівської сільської ради, житловий будинок з господарським будівлями, який розташований в селі Бреусівка, Козельщинського району, Полтавської області, по вулиці Новій, №31 належить [PERSON], який помер 25.07.2015 року. Рік побудови житлового будинку 1980 рік (а.с.17). 07.12.2015 року позивач та відповідачі прийняли спадщину у встановлений законом строк (а.с.11-13). В спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу (а.с.15) 04.11.2016 року позивач та відповідачі звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.14). 04.11.2016 року позивач та відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину на частину майна померлого (а.с.43). В той же час, 05.11.2016 року державний нотаріус Козельщинської державної нотаріальної контори [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарським будівлями, у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок (а.с.10). Згідно технічного паспорта склад домогосподарства за адресою: буд.31, вулиця Нова, село Бреусівка, складають будівлі та споруди 1980-2010 років побудови (а.с.8). Відповідно до довідки КП «КМБТІ» від 15.03.2016 року за №61/818 право власності на вказане домогосподарство не зареєстровано (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно дост.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником зазначеного житлового будинку із господарськими будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved