Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

18.02.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона працювала в Комунальному опорному закладі загальної середньої освіти «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на посаді бухгалтера, до 31 грудня 2020 року. Із займаної посади вона звільнилася 31 грудня 2020 року, але розрахункових коштів не отримала, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. 18 січня 2021 року позивач звернулась із заявою до адміністрації закладу з метою виплати їй вказаних коштів, в порядку ст. 117 КЗпП України. Розрахунок отримано [PERSON] 28 січня 2021 року, при цьому адміністрація КОЗЗСО «Раївський НВК» не повідомила її письмово про нараховані суми, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Через те, що адміністрація КОЗЗСО «Раївський НВК» не реагувала на звернення позивача, затягувала виплату розрахункових коштів, [PERSON] почала економити на придбанні продуктів харчування для своєї трирічної дочки, що негативно позначилось на їх відносинах. В зв`язку із викладеним, посилаючись на ст. 233 КЗпП України, позивач [PERSON] просить суд стягнути на її користь з КОЗЗСО «Раївський НВК» заборгованість по заробітній платі за період з 04 січня 2021 року по 28 січня 2021 року в розмірі її середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у сумі 10992 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь невиплаченої заробітної плати при звільненні в період з 04 січня (перший робочий день після свят у січні 2021 року) до 15 січня 2021 року, оскільки за період з 18.01.2021 року до 28 січня 2021 року відповідач сплатив їй заробітну плату за час розрахунку при звільненні у сумі 3186 грн. 97 коп. Позивач та представник позивача, [PERSON] , уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Наконечна Т.М. у судовому засіданні пояснила, що несвоєчасний розрахунок з [PERSON] в день її звільнення 31.12.2020 року відбувся з поважної причини, а саме: припинення в цей день дії казначейських рахунків КОЗЗСО «Раївський НВК» та потребі певного проміжку часу для створення нового рахунку. Позовні вимоги визнала частково, оскільки вважає, що позов має бути задоволений в тій частині, яка стосується виплаченої грошової суми позивачу. Представник третьої особи, Воловоденко Н.В. , у судовому засіданні заперечувала проти позову [PERSON] та просила відмовити у повному обсязі, пояснюючи це тим, що колектив КОЗЗСО «Раївський НВК», в тому числі і позивач до звільнення, отримують та отримували заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Раївська сільська рада затверджує кошторис на навчальний рік, і грошові кошти на кінець звітного періоду, тобто 31.12.2020 року, були використані, а рахунки заблоковані. Нові рахунки КОЗЗСО «Раївський НВК» відкрив лише 18 січня 2021 року, оскільки це було можливо здійснити лише після створення фінансового відділу у Раївській сільській раді. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона займає посаду головного бухгалтера КОЗЗСО «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] була звільненою із вказаного закладу освіти 31 грудня 2020 року, за її заявою від цієї ж дати, за згодою сторін, але розрахунок сум при звільненні не було проведено вчасно, через припинення дії 31 грудня 2020 року казначейських рахунків, а нові рахунки були створені пізніше, на що вплинуло проведення територіальної реформи та наявність святкових, вихідних днів у січні 2021 року. Фактичний розрахунок з [PERSON] здійснено 18 січня 2021 року. Суд, заслухавши позивача, її представника, представника відповідача, третьої особи, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно копії трудової книжки Серії [NUMBER] від 29 вересня 2014 року, [PERSON] звільнена 31 грудня 2020 року за згодою сторін, за п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу №163-к від 31 грудня 2020 року Комунального опорного закладу загальної середньої освіти «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (а.с.8-9). У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За заявою позивача від 18.01.2021 року, отриманою відповідачем 19.01.2021 року, [PERSON] повідомила останнього про відсутність станом на 18.01.2021 року повного розрахунку на дату її звільнення 31.12.2020 року та просила усунути допущене порушення з урахуванням ст. 117 КЗпП України (а.с.10). Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України, визначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Управлінням Державної казначейської служби України у м. Синельниковому Дніпропетровської області 11.06.2021 року надано відповідь на запит суду, яким підтверджено, що рахунок КОЗЗСО «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області відкрито 18 січня 2021 року, на підставі його заяви від цієї ж дати (а.с.40). Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено поясненнями представника відповідача, представника третьої особи та свідка [PERSON] , що на день звільнення 31.12.2020 року, який був останнім робочим днем [PERSON] із займаної посади у КОЗЗСО «Раївський навчально-виховний комплекс» Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, не було проведено повний розрахунок, відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, з посиланням на наявність поважних причин, а саме закриттям відповідним казначейством рахунків даного закладу у зв`язку із настанням останнього фінансового дня року та необхідністю певного періоду часу для створення нових рахунків, на що також вплинули організаційні фактори, зумовлені проведенням територіальної реформи. Однак, суд не погоджується із тим, що вищевикладені обставини є поважними причинами порушення строку розрахунку при звільненні з [PERSON] , оскільки у трудових правовідносинах працівник є слабшою стороною, ніж роботодавець, який був обізнаний про наявність перешкод у реалізації майнових прав позивача внаслідок її звільнення за згодою сторін в останній робочий день 31 грудня 2020 року, який до того ж був останнім фінансовим днем року. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до довідки про середню заробітну плату від 27.04.2021 року №159, заробітна плата [PERSON] у жовтні 2020 року за 21 робочий день становила 11931 грн. 90 коп., у листопаді 2020 року за 21 робочий день становила 8852 грн. 70 коп. Середньоденна заробітна плата в розрахунку на 1 день становила 494 грн. 87 коп. (а.с.31). Відповідно до вищевказаного, розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] становить 10392 грн. 30 коп., яка обчислена, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передували її звільненню 31.12.2020 року, у відповідності до вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року про «Порядок обчислення середньої заробітної плати». Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в робочі дні, в період з 04 січня 2021 року до 15 січня 2021 року, становить 4453 грн. 83 коп., з розрахунку 9 робочих днів, при п`ятиденному робочому тижні * 494 грн. 87 коп. (середньоденна заробітна плата). Крім того, сторонами в судовому засіданні підтверджено отримання [PERSON] перерахованої відповідачем заробітної плати у сумі 3186 грн. 97 коп. в період з 18 січня 2021 року до 28 січня 2021 року. Враховуючи вищезазначені норми матеріального права, обставини справи, суд приходить до висновку, що нездійснення з вини відповідача всіх належних позивачу виплат в день звільнення, надає останній обґрунтоване право вимагати їх стягнення з відповідача, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Частина 4 ст. 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений такого права, а згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю, яка також є власністю особи в розумінні ст. 41 Конституції України, захищається законом. Вирішити питання про розподіл судових витрат згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. ст. 41, 43 Конституції України, ст.ст. 116, 117, 233 КЗпП України,

Outcome: approved