Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

18.05.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, в якому просить: надати їй дозвіл на переміщення [PERSON], [INFO], через лінію зіткнення без згоди та супроводу батька [PERSON], до виповнення [PERSON] 16 років. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалась на те, що вона 14.02.2015 року зареєструвала шлюб з [PERSON], від якого вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. 06.04.2018 року вона з сином приїхала до м. Покровськ, де орендувала квартиру за адресою: [ADDRESS], з метою оформлення документів для отримання державної соціальної допомоги. Відповідач залишився вдома у м. Макіївка та за їх домовленістю через тиждень мав приїхати до них у м. Покровськ. Однак, більше місяця відповідач не виходив на зв'язок та не відповідав на відомий їй номер телефону. У зв'язку із викладеним вона має потребу повернутися додому у м. Макіївка, оскільки потребує матеріальної допомоги родичів, які там мешкають, а також має намір відшукати чоловіка та перевірити власне житло. У теперішній час вона не може отримати від відповідача дозвіл на перетин дитиною лінії розмежування та нотаріально посвідчити його, тому змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON], яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у порядку, передбаченому ст.ст. 128-130 ЦПК України. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, у судове засідання не з'явився, звернувся із заявою про розгляд справи у відсутність представника та повідомив про неможливість з об'єктивних причин надати висновок щодо питання про надання дозволу на виїзд дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька [PERSON] через лінію зіткнення (а.с. 26). У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] 14.02.2015 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 7 Совєтського відділу ДРАЦС реєстраційної служби Макіївського МУЮ від 14.02.2015 року (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 10) сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копій довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 12.04.2018 року № 0000512424, 0000512465 (а.с. 7-8), малолітній [PERSON] у теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS], разом із з позивачкою, яка за даними паспорту зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). За змістом ч.1 ст.3, ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року № 789-ХП), та ч.7 і ч.8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Позивач, яка має місце реєстрації та постійного проживання у м. Макіївка Донецької області, має за необхідність перетин лінії зіткнення на тимчасово неконтрольовану територію України з дитиною, на що не може отримати згоду батька через його перебування на тимчасово окупованій території України та відсутність зв'язку з ним. Отже, суд приходить до висновку, що бажання позивача отримати дозвіл на переміщення дитиною лінії зіткнення, де знаходяться її близькі родичі та житло, узгоджується з правами та обов'язками позивача, покладеними на неї зазначеними вище нормами діючого законодавства та не обмежує відповідача у можливості виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст.6 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупований територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що порядок в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.5.1.1 та п.5.1.2 Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів і вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської області, в'їзд на неконтрольну територію та виїзд з неї громадян України та іноземців (осіб без громадянства), в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 року №57. Виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16 річного віку, виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Правила перетинання держаного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 зі змінами і доповненнями, передбачають, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого в батьків. Положеннями Правил оформлення і видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, встановлено, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із документів, серед яких зазначено проїзний документ дитини. Пунктом 18 цих Правил закріплено, що оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина. У разі заперечень одного з батьків документ може бути оформлений на підставі рішення суду. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що перетин лінії зіткнення малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], відповідає його інтересам, та не було встановлено обмежень чи заборон до цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Разом з тим, враховуючи, що Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не передбачено надання дозволу на перетин лінії зіткнення строком понад 14 років, а також те, що відсутні відомості про те, що тимчасова окупація окремих території Донецької та Луганській областей буде тривати понад 14 років, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та надати малолітньому [PERSON], [INFO], дозвіл на виїзд/в'їзд на тимчасово непідконтрольну територію України через лінію зіткнення в межах Донецької області у супроводі матері [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] строком на три роки від дня набрання чинності судовим рішенням. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial