Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

17 квітня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати договір довічного утримання від 13 лютого 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 13 лютого 2015 року державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М., і зареєстрований в реєстрі за №2-226, скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 573595312124 від 13.02.2015 року - квартири [ADDRESS], загальною площею - 33,7 кв.м. на ім'я [PERSON], визнати право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33,7 кв.м. за [PERSON]. Позов мотивовано тим, що майже увесь час відповідач не виконувала умови договору довічного утримання, а саме не забезпечувала позивача харчуванням, не доглядала, не оплачувала рахунки, а неналежне виконання своїх обов'язків тягне за собою розірвання договору довічного утримання за рішенням суду відповідно до ст. 755 ЦК України. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи 13 лютого 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, згідно умов якого [PERSON] передала [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS], [PERSON] зобов'язувалась надавати [PERSON] довічне матеріальне забезпечення, а саме: забезпечення житлом, шляхом збереження права безоплатного по життєвого проживання у відчужуваній квартирі, забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, наданням побутових послуг, забезпечення необхідним одягом, оплату за власний рахунок комунальних послуг, забезпечення належним лікуванням засобами на підставі виданих лікарем рецептів. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 744 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ст. 749 Цивільного кодексу України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до ст. 755 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконувала свої зобов'язання за договором довічного утримання щодо утримання позивача. Таким чином, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, підлягають задоволенню.

Outcome: approved