Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

18 серпня 2020 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради про визнання права особистої приватної власності. Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу, позивач придбала за 175580 грн. трикімнатну квартиру житловою площею 38,8 кв.м, загальною площею 58,5 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . На час придбання вищевказаного житла позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який не надавав кошти для купівлі квартири та не претендував на майно. [INFO] [PERSON] помер. Позивач позбавлена права розпорядження квартирою, у зв`язку з тим, що майно було набуте в період шлюбу, вважається спільною сумісною власністю подружжя, тому вона повинна вступати в права спадкування. Спірну квартиру позивач вважає особистою власністю, оскільки на її придбання 10.07.2020 взяла в борг у [PERSON] 15000 доларів США, після чого 16.07.2020 уклала попередній договір купівлі-продажу, забезпечений задатком, предметом якого була квартира [ADDRESS] , яка являється її особистою приватною власністю, та 08.08.2019 продала її за 364000 грн. Витягом зі Спадкового реєстру за № 61299504 від 13.08.2020 встановлено, що після смерті [PERSON] відсутні особи які б виявили намір прийняти або відмовитися від прийняття спадщини. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала відзив на позов, в якому посилається на те, що сам факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Просить суд винести законне рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 липня 2019 року було укладено попередній договір купівлі-продажу нерухомості, забезпечений завдатком, на виконання якого було укладено договір купівлі-продажу квартири від 08 серпня 2019 року, належної [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вартістю 364000 грн. (а.с.11-16, 20-21). 10 липня 2019 року [PERSON] уклала договір позики з [PERSON] , за яким отримала в борг для покупки квартири 15000 доларів США, що по курсу НБУ становить 386400 грн. (а.с.28). 17 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про наміри сторін та угоду про спосіб забезпечення до договору про наміри сторін стосовно нерухомості, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19), після чого 08 серпня 2019 року було укладено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори та зареєстровано за позивачем право приватної власності (а.с.6-10). [PERSON] з 01 березня 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.29). Відповідно до свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] (а.с.30), згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація у Спадковому реєстрі після смерті [PERSON] відсутня (а.с.33). Відповідно п.\~3\~до ч.\~1\~ст.\~57\~СК України,\~особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Частиною першою статті 60 СК України визначено, що \~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Вирішуючи питання щодо визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно, слід встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1568цс від 07.12.2016. Таким чином, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана в період шлюбу позивача однак за її власні кошти, та є її особистою приватною власністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved