Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

19.12.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, в якому просить зобов'язати КП «Теплопостачання м.Одеси» не нараховувати [PERSON] та не обліковувати за ним суму заборгованості в розмірі 14056,89 гривень за послуги теплопостачання та гарячого водопостачання, яка виникла з вини попереднього власника квартири [ADDRESS] за період часу до 03.03.2011 року; зобов'язати КП «Теплопостачання м.Одеси» здійснити перерахунок заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] по квартирі 316 у будинку [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом її зменшення на суму заборгованості 14056,89 гривень, що виникла за період до 03.03.2011 року; стягнути з КП «Теплопостачання м.Одеси» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 1000 гривень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 03.03.2011 року на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна , він є власником квартири [ADDRESS], та як новий власник квартири особові рахунки по сплаті комунальних послуг переоформлював на своє ім'я, однак в КП «Теплопостачання м.Одеси» йому у переоформленні особового рахунку відмовили, оскільки за квартирою рахується заборгованість у сумі 14056,89 гривень, яка утворилась до 03.03.2011 року у попереднього власника [PERSON]. Оскільки до вказаної заборгованості позивач ніякого відношення не має, то відмову в укладенні договору про надання житлово- комунальних послуг з теплопостачання вважає не законною та безпідставною також на звернення позивача щодо зменшення заборгованості також останній отримав відмову від КП «Теплопостачання м.Одеси», що зумовило звернення [PERSON] з відповідним позовом до суду, також позивач вважає, що наявність безпідставно нарахованої заборгованості на особовому рахунку порушує його права та інтереси, зокрема він значиться як недобросовісний боржник і не має можливості отримати довідку про склад сім'ї , відсутність заборгованості, не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, останній постійно отримує повідомлення про наявність заборгованості, що відображається на його нервовому стані, у останнього виникає депресивно- пригнічене відношення до життя, через що, йому необхідно докладати додаткових зусиль для організації його життя. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], адвокат Турута Є.І., діючий за ордером на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просить у позові відмовити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 03.03.2011 року є власниками квартири № 16 у будинку [ADDRESS]. У пункті 5 зазначеного договору купівлі- продажу містяться відомості щодо того, що продавець вданому випадку [PERSON], свідчить про те, що квартира, яка є предметом цього договору на момент його укладення , боргом за житлово- комунальні послуги необтяжена, іншому не подарована, не продана, не відчужена іншим особам, судових спорів щодо неї не має, відносно неї не встановлений сервітуту, не укладені договори найму, як внесок до статутного фонду ( капіталу) юридичних осіб не внесена, тощо. При зверненні до КП «Теплопостачання міста Одеси» для переоформлення особового рахунку на нього як на нового власника для сплати комунальних послуг з теплопостачання останній отримав відмову у зв'язку з наявністю заборгованості за надані житлово- комунальні послуги у розмірі 14056,89 гривень. Однак позивач вважає, що наявна заборгованість повинна бути анульована оскільки вона утворилась до 03.03.2011 року тобто до придбання ним квартири у власність, а заборгованість утворилась у попереднього власника [PERSON] Позивачеві був надісланий 26.08.14 року лист №13/4-04-1252, в якому було повідомлено про наявність поточної заборгованості за спожиту теплову енергію яка утворилась станом на 01.08.2014 року у розмірі 21862,85 гривень, також було роз'яснено найменування та кількість документів, які необхідні для оформлення договору про надання послуг. Листом від 17.11.2016 року за №02/02/06-863 на заяву [PERSON] від 19.10.2016 року, [PERSON] повідомлено, що в КП «Теплопостачання м.Одеси» на момент укладення угоди купівлі- продажу не рухомого майна від 03.03.2011 року на особовому рахунку № [NUMBER] ([ADDRESS]) рахувалась заборгованість у розмірі 14056,89 гривень, тобто в порушення вимог ст. 659 ЦК України, продавцем були надані недостовірні відомості у відношенні нерухомого майна, а також звернено до уваги заявника, що ним самим зазначені відомості щодо відсутності заборгованості перевірені не були. Також [PERSON] роз'яснено які саме документи треба мати для оформлення договору про надання відповідних послуг. Також позивачу повідомлено що станом на 01.10.2016 року по особовому рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість у розмірі 30653,91 гривень, поточна сплата за користування житлово- комунальним послугами, тобто після придбання у власність квартири [PERSON] не проводиться та останньому рекомендовано прийняти міри з погашення відповідної заборгованості. Тим самим листом [PERSON] роз'яснено, що відсутність договірних відносин з теплопостачальною організацією не заперечує факт надання теплової енергії до квартири позивача, а позадоговірне споживання послуг теплопостачання не звільняє від обов'язку від їх сплати. Ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок у строки передбачені договором або законом по сплаті житлово- комунальних послуг лежить на споживачі послуг. Наявність заборгованості по квартирі № [ADDRESS] що утворилась до 03.03.2011 року виникла у зв'язку з недобросовісним виконанням зобов'язань зі сплати комунальних послуг [PERSON], а в силу вимог ст. 1191 ЦК України [PERSON] матиме зворотне право до винної особи, оскільки відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Однак по повз заборгованості, що утворилась до 03.03.2011 року у розмірі 14056,89 гривень, коли власником квартири був [PERSON], станом на 01.10.2016 року по особовому рахунку № [NUMBER] наявна заборгованість у розмірі 30653,91 гривень, яка утворилась перед постачальної компанією у [PERSON], та яку останній не сплачує. Також листом від 12.05.2017 року №02/02/06-412 [PERSON] повідомлено, що укласти договір про надання відповідних послуг він має змогу в абонентському пункті, особовий рахунок переоформлений на нього з моменту придбання ним права власності, на момент переоформлення особового рахунку № [NUMBER] існувала заборгованість у розмірі 14056,89 гривень та станом на 01.05.2017 року заборгованість становить 30769,17 гривень. Аналізуючі надані суду відомості, позивачем суду так і не доведено суду які саме його права порушують КП «Теплопостачання м.Одеси», тобто позивачем обраний не вірний спосіб захисту його прав. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Частіше спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини. На думку, суду обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає способам захисту цивільних прав, визначених ст. 16 ЦК України. Не визначений обраний позивачем спосіб захисту права і спеціальним законом. Відповідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Період Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Постанова Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995року передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Однак, моральна шкода на стягненні якої наполягає позивач судом вважається не доведеною, позивачем не надано доказів спричинення йому такої шкоди. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При таких обставинах, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги [PERSON] в обраному ним варіанті способу захисту прав не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені, у зв'язку з чим в силу вимог ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу На підставі викладеного та

Outcome: dismissed