Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

19.02.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 16.06.2002 року вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо від позивачки та дітей. Оскільки відповідач жодної участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку на їх утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 21.02.2018 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою від 23.04.2018 року розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивачка в судовому засіданні не з'явилась, однак її представник через канцелярію суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 16.06.2002 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER], копіями свідоцтв про народження [NUMBER] та [NUMBER]. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має постійний офіційний заробіток, його доходи мають регулярний характер та є достатніми для участі в утриманні дитини. Разом з тим, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що діти проживають з позивачкою, а відповідач має регулярний дохід та ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 19.02.2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Крім того, в порядку, визначеному ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved