overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

19.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, державний номер [NUMBER], дв.: [NUMBER], к.: [NUMBER], 2000 року випуску, білого кольору. При придбанні даного автомобіля вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який був вписаний у технічний паспорт на право керування даним автомобілем. У березні 2011 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, та 21 квітня 2011 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, [PERSON] покинув її квартиру, та вивіз всі свої речі. З цією метою він попросив автомобіль та обіцяв його повернути, але до сьогодні автомобіль, та всі документи на нього знаходиться у відповідача. Її звернення із проханням добровільно повернути автомобіль він ігнорує. На даний час їй не відомо місце знаходження автомобіля, а тому у неї відсутня можливість повернути його. Посилаючись на ст.ст.316,317,319, 1212 ЦК України просила суд витребувати у [PERSON] належний їй автомобіль. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст.387 ЦК України, власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як убачається з пояснень позивачки та наданих суду письмових доказів, вона є власником спірного автомобілю. З огляду на викладене, суд вважає що позов обґрунтований й підлягає задоволенню бо ст.387 ЦК України містить у собі положення про те, що власник майна може витребувати своє майно, а у судовому засіданні позивачка надала суду докази про те, що вона є власником спірного майна, а саме: автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер [NUMBER], дв.: [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2000 року випуску, білого кольору, зареєстрований у ВРЕР м. Краматорська при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області на її ім'я. Враховуючи положення ст.10 ЦПК України, де йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 229,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

19.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником автомобіля MERCEDES-BENZ VITO, державний номер [NUMBER], дв.: [NUMBER], к.: [NUMBER], 2000 року випуску, білого кольору. При придбанні даного автомобіля вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який був вписаний у технічний паспорт на право керування даним автомобілем. У березні 2011 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, та 21 квітня 2011 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу, [PERSON] покинув її квартиру, та вивіз всі свої речі. З цією метою він попросив автомобіль та обіцяв його повернути, але до сьогодні автомобіль, та всі документи на нього знаходиться у відповідача. Її звернення із проханням добровільно повернути автомобіль він ігнорує. На даний час їй не відомо місце знаходження автомобіля, а тому у неї відсутня можливість повернути його. Посилаючись на ст.ст.316,317,319, 1212 ЦК України просила суд витребувати у [PERSON] належний їй автомобіль. У судовому засіданні позивачка позов підтримала й попросила суд його задовольнити й спонукати відповідача повернути їй належне майно. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд уважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини по даному позові регулюються Цивільним Кодексом України. Згідно ст.387 ЦК України, власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як убачається з пояснень позивачки та наданих суду письмових доказів, вона є власником спірного автомобілю. З огляду на викладене, суд вважає що позов обґрунтований й підлягає задоволенню бо ст.387 ЦК України містить у собі положення про те, що власник майна може витребувати своє майно, а у судовому засіданні позивачка надала суду докази про те, що вона є власником спірного майна, а саме: автомобілю марки MERCEDES-BENZ VITO, реєстраційний номер [NUMBER], дв.: [NUMBER], кузов: [NUMBER], 2000 року випуску, білого кольору, зареєстрований у ВРЕР м. Краматорська при УДАЇ ГУМВС України в Донецькій області на її ім'я. Враховуючи положення ст.10 ЦПК України, де йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 229,40грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

19.12.2013 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, вказавши, що 29.01.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби примиритися результатів не дали , тому подальше спільне життя неможливе , а збереження шлюбу суперечить її інтересам , оскільки вона має намір зареєструвати шлюб з іншою особою. Посилаючись на викладене , просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила , що за час спільного проживання з відповідачем сімейні відносини не склались, постійно виникали сварки та непорозуміння. В даний час шлюб існує формально , з серпня 2013 р. вона і відповідач проживають окремо. Примирення між ними неможливе , оскільки вона має намір укласти шлюб з іншим чоловіком. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю і просив суд розірвати шлюб. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.01.2010 року, який був зареєстрований Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 52). Як вбачається з пояснень сторін , вони спільно не проживають з серпня 2013 року. Позивачка в судовому засіданні заявила , що примирення неможливе , оскільки вона має намір укласти шлюб з іншою особою. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю , просив суд розірвати шлюб. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . В силу статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

19.12.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона 26.07.2011 році зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини припинені, вони будуть розривати шлюб. Син мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку кожного місяця та до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає за можливе ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26.07.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. (а.с.6) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно копії довідки з місця мешкання про склад сім'ї позивачка зареєстрована за адресою [ADDRESS], син [PERSON], [INFO], мешкає разом з нею. (а.с.8) Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимоги позивачки підлягають задоволенню, і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків (доходу) відповідача щомісяця. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення на користь держави судовий збір в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

19.12.2013 року позивач поштою звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], пов'язаних з його навчанням у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лохвицьке медичне училище», строки надання освітньої послуги з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року та судових витрат по справі, сплачених до іншого суду Чернігівської області. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав. Заслухавши пояснення осіб які приймали участь у розгляді справи, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] на утримання якого відповідач сплачує позивачу аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів його доходу (а.с.17). Згідно до вимог ст.ст.180, 185 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину, а також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно договору №11 про навчання студента Лохвицького медичного училища, загальна вартість освітньої послуги за семестр становить 2250 грн., загальна сума за навчання терміном на 4 роки складає 18000 грн. (а.с. 13). Позивач надав суду довідки №294/бух. від 23.11.2012 року, №01-29/214 від 02.09.2013 року, видану Лохвицьким медичним училищем студенту 1-курсу [PERSON] про те, що за 2012-2014 навчальні роки позивачем внесена плата за навчання, згідно договору № 11 в сумі 9000 грн (а.с.12, 23). Суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний компенсувати позивачу 1/2 частину понесених додаткових витрат, пов'язаних з навчанням повнолітнього сина у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лохвицьке медичне училище» за надання освітньої послуги в розмірі 4500 грн, так як він за своїм матеріальним становищем може нести додаткові витрати на навчання сина, що є одним з видів розвитку здібностей дитини. Вимога позивача щодо повернення Деснянським районним судом м. Чернігова судових витрат в розмірі 230 грн. 00 коп. за звернення до Бахмацького районного суду Чернігівської області задоволенню не підлягає, оскільки в статті 7 Закону України «Про судовий збір» міститься вичерпний перелік підстав повернення судового збору, а тому позивачу необхідно звернутися з відповідною заявою про повернення судових витрат до Бахмацького районного суду Чернігівської області. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

19.12.2013 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк Надра» звернулось до Варвинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 23.01.2008 року між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 15/РП/65/2008-840, відповідного до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 8 732,68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,9% на рік з кінцевим терміном погашення до 23.01.2013 року. Відповідно до розділу 3.2 укладеного кредитного договору, [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань як солідарний боржник. Банк свої зобов'язання виконав повністю, проте позичальник [PERSON] належним чином не виконує умов даного договору, в зв'язку з чим, станом на 24.10.2013 року, перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 57 832 грн 17 к., яку останній і просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку та судові витрати, понесені при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача ПАТ «КБ Надра» не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи /а.с.44/, в цивільному позові заявив клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити /а.с.11/. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, в силу ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи /а.с.42,43,45,46/. Про причини неявки суд не повідомили. Клопотання про розгляд справи у їх відсутності не надали, у зв'язку з чим, суд, за згодою позивача, згідно ст.ст.224-226 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності відповідачів за наявними доказами в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін в порядку заочного розгляду. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явились, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

19.12.2013 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні своїм майном було задоволено, а за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагенства у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та на 1/2 частину земельних ділянок було відмовлено в повному обсязі. При винесенні вказаного рішення не було вирішено питання щодо судових витрат. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій від 25.05.2012 року [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 107,30 грн., тому на його користь необхідно стягнути дану суму з [PERSON] Питання щодо винесення додаткового рішення розглянуто згідно ч.3 ст.220 ЦПК України у відсутності сторін, які належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні своїм майном та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа відділ Держземагенства у Покровському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та на 1/2 частину земельних ділянок необхідно винести додаткове рішення, доповнивши його в частині стягнення судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 107,30 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

19.12.2013р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 14.10.1995р. Вказує, що від шлюбу у них народився син [PERSON], 1996р.н. Зазначає, що з 2005р. відповідачка разом із сином покинула дім і з цього часу їх шлюб існує формально. Стверджує, що не підтримує з відповідачкою відносин, не ведуть спільного господарства і що остання веде аморальний спосіб життя. Вказує, що миритись не бажає, а тому просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Крім того, просить витребувати у відповідачки оригінал свідоцтва про укладення шлюбу та копію свідоцтва про народження дитини. Вимоги підтримано в судовому засіданні позивачем Відповідачка в судове засідання не з’явилася, а надіслала заяву, в якій проти позову не заперечує, просить не надавити їм терміну на примирення і слухати справу у її відсутності. Також просить після розірвання шлюбу іменувати її прізвищем «Санницька». Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14.10.1995 року у Мостиському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Львівської області за актовим записом №56. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, наполягають на розірванні шлюбу, зазначаючи, що не підтримують шлюбних відносин, що примирення між ними неможливе та заперечують проти надання їм терміну на примирення, а тому суд приходить до висновку, що згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, заявою відповідачки, свідоцтвом про одруження між сторонами, копією паспорта позивача. Також є всі підстави іменувати відповідачку прізвищем «Санницька» за її вимогою, яке вона обрала під час державної реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

19.12.2014р. [PERSON] звернувся до суд з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], яка проживала в с. Новофастів Погребищенського району Вінницької області, і померла [INFO]. В судове засідання заявниця не з'явилась, просила провести розгляд даної справи без її участі, про що до суду подала відповідну заяву, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Новофастівської сільської ради Погребищенського району Вінницькій області до суду не з'явився, подав заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких міркувань. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що [INFO]. в с. Новофастів Погребищенського району Вінницької області померла мати заявника [PERSON], [INFO], яка проживала в с. Новофастів Погребищенського району Вінницької області. Дані правовідносини регулюються п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Оскільки встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення для заявниці, а іншим шляхом встановити цей факт неможливо, то з метою захисту прав [PERSON] заяву необхідно задовольнити, встановити, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO], проживала в с. Новофастів Погребищенського району Вінницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

19.12.2014 р. [PERSON]. звернулася з позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб нею та [PERSON], зареєстрований 27 травня 1989 року у Палаці Урочистих подій міста Львова, актовий запис № 1226. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 травня 1989 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Палаці Урочистих подій міста Львова, актовий запис № 1226. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, сторони виявилися людьми з різними поглядами на життя та на майбутнє. На протязі сумісного проживання відповідач зловживав і по теперішній час зловживає спиртними напоями, не брав та не бере участі у веденні домашнього господарства, вихованні та забезпеченні сина. Між позивачкою та відповідачем втрачено почуття любові та взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини припинилися у 2011році. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, тому примирення з відповідачем неможливе. Збереження вказаного шлюбу суперечить інтересам як самої позивачки так і дитини. У зв'язку із наведеним позивачка змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, заперечень на позовну заяву відповідачем суду подано не було. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 27 травня 1989 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем по справі у Палаці Урочистих подій міста Львова, актовий запис № 1226. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, позивачка та відповідач виявилися людьми з різними поглядами на життя та на майбутнє. Між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, не проживають разом протягом тривалого часу. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення для справи. Виходячи із наведеного судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам як сторін, так і інтересам їхньої дитини, оскільки сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, тому його слід розірвати.

Outcome: approved