Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

19.11.2020 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Мух К.Б. до відповідача [PERSON] , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій позивач просить визначити місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , за адресом: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2009 року по 2015 рік. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних подружніх відносин, малолітня [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] . Проте, з 17.06.2015 [PERSON] зареєстрована за адресою проживання батька - [ADDRESS] з 17.06.2015 по теперішній час. 30.07.2020 [PERSON] звернулась до [PERSON] з вимогою про надання згоди на зміну реєстрації місця проживання дитини. Проте, жодної відповіді не отримала. Тому вимушена була взвернутися до суду. Ухвалою суду від 24.11.2020 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.02.2021 закрито підготовче провадження у зазначеній справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. В судове засідання позивачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду висновок про доцільність визначення місця проживання дитини, в якому також просить розглядати справу за їх відсутності. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьками якої вказані: мати - [PERSON] , та батько - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , видане Циркунівською сільською радою Харківського району Харківської області 24.05.2011. Державна реєстрація народження дитини проводилася за заявою матері та батька [PERSON] (за ст. 125 СК України). Після припинення фактичних подружніх відносин, малолітня [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , однак з 17.06.2015 і по теперішній час зареєстрована за адресою проживання батька - [ADDRESS] . Добровільної згоди на зміну реєстрації дитини відповідач не надає. 14.08.2020 [PERSON] звернулася до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради з заявою про зняття з реєстрації місця проживання дитини та реєстрацію місця проживання малолітньої дитини разом з нею. Згідно Роз`яснення підстав відмови у реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання, відповідно до абзацу 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207, [PERSON] не подала необхідних документів, а саме: відсутня письмова згода другого з батьків, що суперечить аб. 5, 6 підп. 6 пункту 18 Правил, ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 160 СК України. У якості доказів спільного проживання з донькою відповідач [PERSON] надавав до суду Акт про спільне проживання від 21.07.2020, який підписано сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та директором КП «Жилкомсервіс-МЖК» [PERSON] . Проте, вказаний акт суперечать інших доказам, які містяться в матеріалах справи, зокрема, довідці КНП «Міської дитячої поліклініки №23» ХМР від 02.06.2020 №703, лікарняним листам [PERSON] , які видано на час перебування [PERSON] на лікарняних; відповіді на адвокатський запит №54/20 від 11.08.2020 Служби у справах дітей Департаменту служб у справах дітей ХМР від 18.08.2020 №18.08.2020, [PERSON] 06.07.2020 звернувся до ССД по Київському району з заявою щодо вчинення перешкод у спілкуванні з дочкою, [PERSON] , [INFO] , з боку матері, [PERSON] . Таким чином, твердження [PERSON] , викладені у заяві про скасування судового наказу, щодо проживання дитини разом з ним, суперечать його ж доводам у зверненні до ССД по Київському району. Відповідно до судового наказу Київського районного суду м. Харкова від 14.07.2020 по справі №953/11046/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 13 липня 2020 і до повноліття дитини. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2020 у справі №953/11046/20 у задоволенні заяви [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 14.07.2020 відмовлено. 06.01.2021 відповідач надав до суду заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність спору з питання визначення місця проживання дитини. Зауважив, що дитина проживає разом з матір`ю, та те, що надав згоду на зміну місця реєстрації проживання доньки, проте, як зазначае позивачка, таку згоду вона засобами поштового зв`язку не отримала. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №164 Харківської міської ради Харківської області від 26.05.2020, у якій навчається [PERSON] , мати та батько дитини беруть активну участь у житті доньки, відвідують по черзі батьківські збори, обоє батьків підтримують тісний зв`язок з класним керівником та вчителями-предметниками. Факт проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] підтверджується наступними доказами. Згідно з інформацією від 18.11.2020 адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №23» Харківської міської ради, [PERSON] , [INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом фахівців поліклініки з народження. Вихованням дівчинки та забезпеченням їй належного догляду, в т. ч. і під час хвороби, займається мати. Амбулаторні прийоми лікаря дитина відвідує також у супроводі матері. Рекомендації лікарів мати виконує в повному обсязі. Згідно Акту про спільне проживання від 10.07.2020, [PERSON] , [INFO] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] має статус фізичної особи-підприємця, є платником єдиного податку, отримує самостійний дохід. [PERSON] не перебуває на диспансерному (профілактичному) обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний диспансер», згідно довідки від 19.08.2020 №6479, до кримінальної відповідальності на території України не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, згідно довідки від 29.06.2020, виданої Департаментом інформації МВС України. Відповідно до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] від 12.02.21 р. №116 ухваленого Департаментом служби у справах дітей ХМР, встановлено за доцільне визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] . Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 СК України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Згідно вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.ст. 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Крім того, батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , фактично не висловлював заперечень щодо існуючого місця проживання дитини з матір`ю у заяві про закриття провадження у справі, яка наявна в матеріалах справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved