Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

19.08.2014 р. позивач звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СК-42/0376/13/59/20 від 04.07.2013 р., посилаючись на те, що на підставі вказаного договору [PERSON] отримав 04.07.2013 р. в кредит 15000 грн., однак, свої зобов'язання виконав лише частково, здійснивши останній платіж 02.06.2014 р.. Станом на 22.07.2014 р. заборгованість [PERSON] склала 10362,62 грн., з яких 10018,43 грн. - заборгованість з тіла кредиту, а 344,19 грн. - проценти. Ухвалою суду від 22.08.2014 р. було відкрито провадження у справі. Оскільки з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 09.09.2014 р. були отримані відмомості, що [PERSON] помер, на запит суду було отримано 07.10.2014 р. підтвердження відділу ДРАЦС реєстраційної служби про те, що до дати звернення позивача із позовом, а саме [INFO] [PERSON] помер. Ухвалою суду від 07.10.2014 р. було зупинено провадження у справі до залучення у справі правонаступника [PERSON]. Хоча ніхто із спадкоємців [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини (згідно із Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру станом на 20.03.2015 р.), на запит суду від 24.02.2015 р. була отримана 05.03.2015 р. відповідь Проскурівської сільської ради про те, що на день смерті [PERSON] він був зареєстрований та проживав у с. Корначівка разом із дружиною - [PERSON] та дітьми: [PERSON], [PERSON]. Тому, ухвалою суду від 24.03.2015 р. було відновлено провадження у справі, залучено вказаних осіб як правонаступників [PERSON] в якості співвідповідачів та рекомендовано позивачу визначитись із змістом позовних вимог з урахуванням процесуального правонаступництва. Уточненою позовною заявою, поданою 07.04.2015 р., позивач просить стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 10362,62 грн. не конкретизуючи порядку (солідарний, частковий), посилаючись на ст. 1282 ЦК України, згідно із якою спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину пропорційно своїм часткам. Представник позивача в судові засідання не з'являвся, численними заявами просив розглядати справу у своїй відсутності, покликаючись на зайнятість в інших, неконкретизованих процесах. Відповідач [PERSON] позов заперечила. Ствердила, що сума боргу вже була сплачена позивачу поручителями [PERSON] та [PERSON] на підставі судового рішення. Заявою від 22.04.2015 р. просила розглядати справу у своїй відсутності. Інші відповідачі в судові засідання не з'являлись, хоча належно повідомлялась про час та місце розгляду справи за адресою їх реєстрації, зазначеною у відповідях Ярмолинецького РС УДМС України в Хмельницькій області на запити суду. У зв'язку із наведеним, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідачі вважаються такими, яким судовий виклик був вручений належним чином. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 04.07.2013 р. між позивачем (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір №СК-42/0376/13/59/20/, згідно із яким кредитодавець зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 15000 грн. протягом трьох робочих днів, але не раніше дня оформлення необхідного забезпечення виконання зобов'язання під 101,9% від суми кредиту (п. 3.9.). Строк дії договору - о 04.07.2016 р. строком 36 місяців (п. 5.1.). У випадку прострочення позичальником термінів платежів, зазначених в табл. 1, кредитодавець має право стягувати з позичальника 1% пені за кожен день прострочення від суми простроченої заборгованості (п. 3.4.). Кредитодавець має право, зокрема, вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у випадку істотного порушення позичальником умов договору, затримання сплати частини кредиту та / або процентів більше ніж на 1 календарний місяць (п. 2.1.). Таблицею 1 сторони погодили розмір щомісячних платежів, а п. 4.1. договору погодили забезпечення виконання позичальником своїх обов'язків, зокрема, порукою. Крім сторін договір підписано поручителями [PERSON] та [PERSON] 04.07.2013 р. між позивачем (кредитодавець), [PERSON] (позичальник), [PERSON] та [PERSON] (поручителі) були укладені договори поруки, відповідно до яких поручителі поручились відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих санкцій (п. 2.1.). Строк дії договорів відповідає терміну дії кредитного договору (п. 3.2.). Окрім того, між кредитодавцем, позичальником та поручителями 04.07.2013 р. була укладена третейська угода, якою всі спори між сторонами щодо договору віднесено до юрисдикції постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» відповідно до регламенту останнього. [PERSON] фактично отримав кредит в сумі 15000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 04.07.2013 р.. Позивачем у позовній заяві визнано, що останній платіж [PERSON] здійснив 02.06.2014 р., у зв'язку із чим станом на 22.07.2014 р. заборгованість [PERSON] склала 10362,62 грн., з яких 10018,43 грн. - заборгованість з тіла кредиту, а 344,19 грн. - проценти. Відповідачі доказів сплати більшої суми чи помилковості такого розрахунку на вказану дату суду не подавали. При цьому, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач заявляє про вимогу дострокового повернення кредиту згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Згідно із цією нормою, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таке ж право обумовлено договором. Вимога про дострокове повернення кредиту датована 24.06.2014 р.. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується актовим записом про смерть №9 від 23.06.2014 р.. Згідно із Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру станом на 20.03.2015 р. ніхто із спадкоємців [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини. Однак, згідно із відповіддю Проскурівської сільської ради №43 від 01.03.2015 р., на день смерті [PERSON] він був зареєстрований та проживав у с. Корначівка разом із дружиною - [PERSON] та дітьми: [PERSON], [PERSON]. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідачі заяв про відмову від спадщини у межах встановленого строку не подавали. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно із ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що рішенням постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок» від 28.08.2014 р. у справі №346/14 за позовом кредитної спілки «СуперКредит» до поручителів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором від 04.07.2013 р. в сумі 10018,43 грн. невчасно повернутої частини кредиту та 344,19 грн. несплачених вчасно процентів станом на 22.07.2014 р., позов було задоволено та стягнуто солідарно із зазначених поручителів вказану суму, а також суму третейського збору та витрат на правову допомогу. На підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2014 р. у справі №757/31776/14-ц позивачу був виданий виконавчий лист. На примусове виконання виконавчого листа були відкриті виконавчі провадження ВП№45990001 та ВП№45990117, які були закінчені постановами державного виконавця від 29.01.2015 р. у зв'язку із повним перерахуванням суми заборгованості на рахунок стягувача. Вказані обставини позивач від суду приховав, продовжуючи наполягати на задоволенні позовних вимог. Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позову. У зв'язку із цим, згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладають на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed