Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

19.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Південна товарна біржа про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 04.07.2000 р. між нею та [PERSON] був укладений договір-купівлі продажу нерухомого майна, за яким вона купила вказаний будинок. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу покупцем та продавцем, були виконані. За домовленістю між ними, будинок був проданий, продавцеві були переданні гроші в розмірі 5000 грн. Продавцем було передано та позивачем прийнято в управління та користування спірний будинок. Договір був зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі за № 5311. Після укладення договору сторони здійснили всі дії щодо реєстрації права власності в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації., про що свідчить реєстрований напис за № 168 від 04.07.2000 року. Відповідно до розпорядження № 12/02.04 «Про перейменування вулиць Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області» від 15.12.2015 року вулиця Леніна була перейменована на вулицю Центральна. Однак, при зверенні до органу реєстрації прав власності на нерухоме майно для реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права власності на будинок позивач дізнався, що являється власником вказаного житла на підставі біржевої угоди, яку необхідно узаконити. Позивачка в судове засідання не з`явилась , надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила слухати справу у її відсутність. Представник третьої особи , що не заявляє самостійних вимог - Південна товарна біржа до суду не з`явився, причини неявки та заперечень проти позовних вимог не надано. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. 04.07.2000 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Договір був зареєстрований Первомайською філією Південної Товарної Біржі за № 5311. З матеріалів справи вбачається, що право власності на зазначений житловий будинок було зареєстровано за позивачем 04.07.2000 року за № 168 в КП «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно розпорядження Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області № 12/02.04 від 15.12.2015 року [ADDRESS] . Оцінка дійсності правочину проводиться за правилами того законодавства, яке було чинним на момент його укладання. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Як в договорі купівлі-продажу, так і в ст. 15 України «Про товарну біржу» (в редакції чинної на момент укладення договору) прямо передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, у зв`язку з чим сторони договору не посвідчили його нотаріально. Відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правоустановчого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказаний будинок зареєстровано в Первомайському МБТІ за позивачем. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки позивач, як покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу будинку , договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, останній набув право власності на вказаний житловий будинок і правомірно ним володів. Отже, на підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved