Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

19 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ОТГ, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у 1965 році його батькам була виділена земельна ділянка під забудову житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . На початку 1973 року за вказаною адресою був збудований житловий будинок. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищезазначеного житлового будинку. У встановленому законом порядку позивач прийняв спадщину після смерті батька звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Однак, у липні 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок. За таких обставин, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права, тому звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача - Піщанської сільської ОТГ відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, без участі представника відповідача, за наявними у справі доказами. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином (а.с.27). Представник третьої особи - Новомосковської районної державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явилася, на виконання ухвали суду від 19 липня 2019 року надала копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду надане свідоцтво про смерть [PERSON] , у відповідності до якого останній помер [INFO] в с.Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.9). Після смерті [PERSON] Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №422/2015, у відповідності до якої [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 34), а в подальшому звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.38), що доводить факт прийняття спадщини позивачем та не потребує додатковому встановленню. В матеріалах спадкової справи міститься копія заповіту, посвідченого секретарем Орлівщинської сільської ради 17 червня 2014 року за р.№196, згідно якого [PERSON] усе належне йому майно заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.38). В свою чергу, дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] на користь сина померлого [PERSON] (а.с.34). Отже, даних про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , окрім позивача, судом не встановлено. У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали спадкової справи свідчать про те, що 10 липня 2019 року державним нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок, а також за інформацією з Державного реєстру речових прав відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні (а.с.41). У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Суду подано копію довідки Орлівщинського старостинського округу Новомосковського району Дніпропетровської області №1010-3 від 27.06.2019 року (а.с.16), у відповідності до якої в с. Орлівщина дійсно існує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Зміна адреси не відбувалася. Власником домогосподарства згідно погосподарської книги №8 є померлий [PERSON] . Згідно повідомлення КП «Новомосковське МБТІ» ДОР» станом на 01.07.2019 року реєстрація права власності на будинок, розташований по [ADDRESS] не проводилася, право власності на будинок в БТІ - не зареєстровано (а.с.17). Подана до суду копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] свідчить про те, що будівництво житлового будинку було закінчене в 1989 році, а інших надвірних побудов та споруд у 1991 році, а отже побудовані за життя його власником [PERSON] , всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством (а.с.11-14). Сам же позивач з 05 січня 1994 року зареєстрований та проживає в будинку [ADDRESS] , що стверджується відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті позивача (а.с.5). Як зазначалося вище, державним нотаріусом відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відомості щодо реєстрації прав власності на спадковий будинок відсутні, а також спадкоємцем не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадковий будинок. У відповідності до ст.392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до пункту 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності реєстрації таких прав, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. По об`єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку, що складається БТІ. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність 13 грудня 1995 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене Міністерством юстиції України 07.02.2002 року № 7/5, зареєстроване і Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу, реєстрація будинків проводили органи БТІ виконкомів місцевих рад. Об`єктами реєстрації були будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером в межах міст та сіл, що належали , в тому числі громадянам на праві особистої власності. Інструкція втратила чинність 13 грудня 1995 року. В свою чергу, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справа у своєму листі № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», коли перші власники належним чином не оформили належне їм право власності та не зареєстрували його в органах БТІ, спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, його право має бути визнане в судовому порядку. Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, оскільки [PERSON] за життя на законних підставах набув право власності на вказаний вище житловий будинок, за життя розпорядився своїм майном, залишивши заповіт на ім`я своєї дочки, яка, в свою чергу, відмовилася від прийняття спадщини на користь свого брата, а останній прийняв спадщину після смерті свого батька, а тому до нього, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець. На підставі викладеного,

Outcome: approved