Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

18 серпня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява, в якої представник позивача вказав, що 22.06.2006 року між Публічним Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту Банк) та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 13 000 гривень, відповідач своїх зобов'язань перед банком не виконує, в зв'язку з чим Банк просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором, яка складає 8 038 грн. 64 к. та судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп., з урахуванням судового наказу від 11.09.2007 року Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що на позовній заяві наполягає та просить розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 і ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідності до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Так судом встановлено, що 22.06.2006 року між Банком та [PERSON], [INFO], (код [NUMBER]) був укладений кредитний договір за № б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 13 000 гривень, зі сплатою 30% річних , що підтверджується анкетою-позичальника. Відповідач своїх зобов'язань по кредитному договору не виконував, Банк надав розрахунок заборгованості станом на 14.07.2014 року, що становить 35 538 грн. 69 к. , яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 7 770 грн. 62 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 27 768 грн. 07 коп.; Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 27 500 грн. 05 коп., яка була задоволена судовим рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.09.2012 року а всього сума заборгованості становить 8 038 гривень 64 коп. Судовим наказом Овідіопольського райсуду Одеської області від 11 вересня 2007 року у справі № 2-н-110/2007 р. за заявою Банку зі [PERSON], стягнуто станом на 30.07.2007 року за цим же кредитним договором заборгованість, яка складається з: - прострочена заборгованість за кредитом - 1713 грн. 79 коп.; - сума простроченої заборгованості за відсотками - 726 грн. 83 коп.; - заборгованості по комісії за користування кредитом - 362 грн. 95 коп.; - пеня за несвоєчасне використання зобов'язань за договором - 98 грн. 02 к. а всього 2901 грн. 59 к., у зв'язку з чим провадження у справі у цих частині позовних вимог закрито на підставі ст.. 205 ч.2 ЦПК України . Відповідно до інформації з Відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області слідує, що судовий наказ №2-н-110/07 (судове рішення) не був виконаний в примусовому порядку у зв'язку з відсутності у відповідача майна, на яке може бути звернено стягнення та 17.04.2008 року виконавче провадження було завершено на підставі ст..26 п.6, 7 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до інформації з Відділу ДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області слідує, що заочне рішення № 2-495/12 не було виконане в примусовому порядку у зв'язку з безрезультатністю розшуку майна боржника та 31 грудня 2013 року виконавче провадження було завершено на підставі ст..47 ч.1 п.7 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зі змісту ст.ст. 598-608 ЦК України слідує, що сама по собі наявність рішення суду про стягнення боргу, яке не виконується боржником, не є підставою вважати зобов'язання припиненим, не позбавляє права банку на звернення до суду з позовом про стягнення процентів та штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов'язання. Тобто чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення зобов'язання. У зв'язку з тим, що зобов'язання по кредитному договору не припинились, позивач в вправі вимагати стягнення нарахованих за період з 30.01.2012 року по 14.07.2014 року . Банк заявив вимоги в цій частині на суму 8 940 грн. 57 к. Відповідно до ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступного. Банк надав розрахунок заборгованості на 14.07.2014 року, але у зв'язку з тим, що раніше судом було прийнято процесуальне рішення (судовий наказ), суд вважає можливим стягнути з відповідача наступну заборгованість за кредитом: - 6 850, 84 грн. (27 768,07 грн.-19 729, 43грн.) - (726, 83 грн.+362,95 грн.+98,02 грн.) Не підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 401 грн. 93 коп. з наступного . Пункт 5.3. Умов і правил надання банківських послуг, копія яких була надана банком до заяви про видачу судового наказу 11.09.2007 р., взагалі не містив положень про відповідальність позичальника за порушення строку сплати платежу понад 30 днів у виді штрафу в розмірі 500 грн. + 5% суми позову. До позовної заяви до суду, поданої 18.08.2014 р., банк надав Умови і правила надання банківських послуг, у яких п. 5.3 викладено в іншій редакції і передбачає відповідальність клієнта банку за порушення понад 30 днів сплати грошового платежу відповідальність у виді штрафів 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості. Тобто, користуючись тим, що копії Умов і правил надання банківських послуг відповідачу при укладенні кредитного договору не було вручено, а лише зазначено, що відповідач з ними ознайомлений, банк в односторонньому порядку і без згоди відповідача всупереч положень ст. ст. 633, 651 ЦК України змінив умови договору, збільшив відповідальність відповідача за порушення строків сплати платежів у виді штрафів, у зв'язку з чим суд вважає, що позовні вимоги в цій частині безпідставні і задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір 243грн. 60 коп. (а.с. 1)

Outcome: partial