Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

19.12.2017 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В уточненій заяві просив стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої неповнолітньому [PERSON], 6445, 90 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Збільшені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 серпня 2017 року, близько 02 години 20 хв., [PERSON], рухаючись на автомобілі [NUMBER] в с. Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області, на автодорозі Т-2512 Ріпки-Городня-Щорс здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та [PERSON], який рухався на велосипеді поряд з пішоходом. В результаті ДТП останні отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. В результаті дорожньо-транспортної пригоди син позивача [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, садна тімяної ділянки, забиття м'яких тканин лівої гомілки, спини, осаднень спини, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 784 від 05.09.2017 року віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Посилаючись на норми ст. 1187 ЦК України, позивач вважає, що відповідальність за шкоду, заподіяну здоров'ю його сина, повинен нести [PERSON], який володіє джерелом підвищеної небезпеки. Відповідачем шкода не відшкодована. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями позивачем були витрачені кошти на лікування та відновлення стану здоровя неповнолітнього сина. Крім того, пошкоджені належні синові велосипед та мобільний телефон. Матеріальна шкода виражається у витратах понесених на лікування, харчування, вартості пошкоджених в момент ДТП велосипеда та телефону. Розмір заявленої матеріальної шкоди 6445 грн. 90 коп. Моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження здоровя та майна дитини, оцінено в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді від 03.01.2018 року справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог. Пояснив, що діями відповідача дитині позивача [PERSON], [INFO], було завдано тілесні ушкодження, внаслідок яких хлопець перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, внаслідок ДТП повністю зіпсований велосипед, на якому їхав [PERSON], коли його збив відповідач. Також від падіння розбився телефон, який був при дитині в момент пригоди. Відповідач не бажає добровільно відшкодовувати завдану його діями шкоду. Пояснив також, що моральна шкода полягала в фізичному болю від отриманих сином позивача тілесних ушкоджень та душевних хвилюваннях через порушення звичного способу його життя, перебування на лікуванні та відновлення стану здоровя. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, предявлений до нього позов не визнав, вважав його необґрунтованим, відзиву на позов, будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції до справи не надав. (а.с.27) Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з наведеної норми закону, позовні вимоги предявлені до належного відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що транспортним засобом автомобілем [NUMBER] в момент вказаної вище ДТП керував відповідач. Так, письмовими доказами справи підтверджено, що 21.08.2017 року відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], в с. Великий Листвен Городнянського району Чернігівської області, на автодорозі Т-2512 Ріпки-Городня-Щорс здійснив наїзд на пішохода [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], який рухався на велосипеді поряд з пішоходом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, садна тімяної ділянки, забиття м'яких тканин лівої гомілки, спини, осаднень спини, які відповідно висновку судово-медичної експертизи № 784 від 05.09.2017 року віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. (а.с.12) Як вбачається з листа Чернігівської обласної прокуратури від 04.10.2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 21.08.2017 року за №42017270000000204 за ч.2 ст.286 КК України, по факту ДТП, вчиненої [PERSON] 21.08.2017 року, був направлений до суду з виключенням з обвинувачення [PERSON] як потерпілого, оскільки йому були завдані легкі тілесні ушкодження, що виключає відповідальність за ст.286 КК України. Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд враховує наступне. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ч.1 ст.1195 ЦК фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, посилене харчування, сторонній догляд. Виходячи з розяснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що: а) компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали; в) розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. Дослідженням історії хвороби Городнянської ЦРЛ встановлено, що [PERSON], [INFO], перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Городнянської ЦРЛ з 21.08.2017 року по 28.08.2017 року з діагнозом: забій правої гомілки, забій спини, ЗЧМТ. ( а.с. 62-70 ). Медичними документами, а саме історією хвороби, підтверджено призначення медикаментів, зокрема аналгетичних, седативних лікарських препаратів, на підтвердження придбання яких надано товарні чеки (а.с. 47-48) Дослідженням товарних чеків на придбання медикаментів та медичних засобів судом встановлено, що на обстеження та лікування неповнолітнього [PERSON] було витрачено 916,56 грн. (а.с.48) З наданих стороною позивача товарних чеків та квитанцій встановлено, що вартість велосипеда становить 3900,0 грн., вартість телефону становить 1268,90 грн., вартість відправлення поштової кореспонденції на адресу прокуратури Чернігівської області становить 16,54 грн. (а.с.47-48) Відповідачем не доведено відсутності його вини у настанні збитків, завданих неповнолітньому [PERSON] внаслідок ДТП, в тому числі не спростовано фактів пошкодження речей неповнолітнього велосипеда та мобільного телефону. В той же час витрати на придбання позивачем продуктів харчування та непродовольчих товарів, зазначених в наданих до справи товарних чеках (а.с.47) як докази витрат, понесених на посилене харчування, судом не приймаються до уваги, оскільки жодних підтверджуючих доказів про призначення [PERSON] під час лікування тих продуктів, які придбавалися за чеками, не надано. Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Згідно п.9 Постанови ПВС України від 31.03.95 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Оцінюючи обставини справи та надані на їх підтвердження докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди, завданої неповнолітньому [PERSON] ушкодженням його здоровя, є виваженим, розумним та справедливим. Факт завдання ушкодження здоровя та як наслідок моральної шкоди в судовому засіданні знайшов підтвердження, тому в цій частині вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial