Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

18.11.2016 року [PERSON] звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, в обґрунтування якого зазначила, що 29 грудня 1990 року між нею та відповідачем [PERSON] Іллічівським районним відділом РАЦС м.Одеси був зареєстрований шлюб, про що складений відповідний актовий запис №995 від 29.12.1990 р. Від цього шлюбу у них повнолітня дитина - донька [PERSON], 1991 р.н. За час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі нею та відповідачем було набуте наступне майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності нашого подружжя: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за ресою: [ADDRESS]. Цей будинок був набутий нашим подружжям у власність наступним чином. У 1995 році іншому подружжю була надана в користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки ьуло оформлено на прізвище чоловіка - [PERSON]. Впродовж 1995 -1998 років, отримавши всі дозвільні документи, які були передбачені діючим на той час законодавством, вони разом з чоловіком побудували на вказаній земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. У 1998 році будинок був прийнятий до експлуатації, про що приймальною комісією був складений відповідний акт прийняття до експлуатації, який був затверджений у встановленому законом порядку. Після нього на прізвище чоловіка було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок. У 1998 році їм була видана будинкова книга і 13.07.1998 року, вони були зареєстровані у будинку. З 1998 року вони з чоловіком та дітьми проживали та зареєстровані у будинку. Згодом присадибна земельна ділянка площею 0,1072 га, на якій розташований будинок, була передана у власність чоловіка, який отримав Державний акт про право власності на цю земельну ділянку. Останнім часом відносини між нею та чоловіком погіршилися, і вона вирішила документально оформити свої права на частку у спільному майні подружжі. При цьому, вона запропонувала відповідачу в нотаріальному порядку оформити свідоцтва про право власності а частки у спільному майні подружжя, кожному на 1/2 частку житлового будинку. Відповідач не реагує на її звернення, не визнає її право на частку у спільному майні подружжя, наполягаючи на тому, що будинок належить виключно йому. Виходячи з вищенаведеного вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю нашого з відповідачем подружжя і її частка у праві власності на це майно становить 1/2 частку. Враховуючи те, що її частка у праві власності на будинок становить 1/2 частку, а будинок розташований на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності, до неї переходить право власності на 1/2 частку присадибної земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В зв'язку з викладеним, з посиланням на ст.ст. 22, 23, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.60, 61, 69. 70. 71 СК У країни, ст.120 ЗК України вона просить суд постановити рішення, яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці загальної площею )72 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON], [INFO], (ід. номер платника податків [NUMBER]) право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частку земельної ділянки загальної площею 0,1072 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовані за адресою: [ADDRESS]. 12.06.2017 року представником позивача було подано до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої він просить суд постановити рішення, яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці загальної площею 0.1072 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON]. [INFO]. (ід. номер платника податків [NUMBER]): - право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А-2, аі» загальною площею 276,5 кв.м, житловою площею 61,8 кв.м, гараж під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», душ під літ. «Г». сарай під літ. «Д», споруди під літ. «№1-4»; - право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальної площею 0,1072 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явилась, але звернулась до суду з заявою, відповідно до якої позов підтримує, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, але також звернувся до суду з заявою, відповідно до якої позов визнає, просить розглядати справу у його відсутність. Ознайомившись з позовом та заявами сторін, дослідивши надані суду письмові по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 22 КУпШС (який був чинний на час будівництва будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У відповідності до ст.28 КУпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Як передбачено ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить жині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з вимогами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом сторони перебувають у шлюбі з 29.12.1990 року. Під час шлюбу було набуто наступне майно: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А-2, аі» загальною площею 276,5 кв.м, житловою площею 61,8 кв.м, гараж під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», душ під літ. «Г». сарай під літ. «Д», споруди під літ. «№1-4»; - земельна ділянки загальної площею 0,1072 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий [NUMBER]. З огляду на визнання відповідачем позову та вищезазначених норм матеріального права, суд вважає, що наявні усі правові підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved