Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

19 листопада 2019 року до суду звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про зміну статусу нерухомого майна. Ухвалою суду від 21.11.2019 залишено без руху вказану позовну заяву для усунення її недоліків. 05.12.2019 позивачами усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 06.12.2019 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 17 лютого 2020 року. 17.02.2020 в судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Савчук О. В. підтримав заявлені нею позовні вимоги, прохав задовольнити; інші позивачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили; представник відповідача Бутенківської сільської ради Скрильник М. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Ухвалою суду від 17.02.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 01.04.2020. Позивачі вказували, що статус належного їм нерухомого майна вказаний у правовстановлюючих документах є помилковим та не дає їм змоги розпоряджатися належною власністю, тому вони прохали суд змінити статус нерухомого майна з квартири [ADDRESS] на житловий будинок [ADDRESS] . Сторони в судове засіданя не з`явилися. Позивачі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити. Представник відповідача Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області - сільський голова Скрильник М. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Суд, розглянувши та перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 24 квітня 2001 року Кременчуцька дистанція цивільних споруд Південної залізниці передала у власність [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.5, 6-7). 26 лютого 2002 року [PERSON] було передано квартиру [ADDRESS] (а.с.4, 8-9). 01 серпня 2001 року наказом № 331 Кременчуцької дистанції цивільних споруд ДП «Південна залізниця» було списано з балансу житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Фактично дві квартири в цьому будинку складають цілу частину житлового будинку, співвласниками якого є всі члени сім`ї [PERSON] (а.с.10). Після смерті [PERSON] , що настала [INFO] , його 1/5 частину обох квартир успадкувала дружина [PERSON] (а.с.11,12). З метою оформлення у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані під будинком [ADDRESS] , позивачі звернулися до Бутенківської сільської ради, яка рішенням № 56 від 26.04.2018 надала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку за вказаною вище адресою. Але затвердити цю документацію та зареєструвати право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування будинку не має змоги, оскільки чинним законодавством не передбачено надання земельної ділянки квартирному будинку. Згідно з технічним паспортом, виготовленим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 15.10.2019 спірний будинок є садибного типу, а не квартирного. Його технічні характеристики повністю відповідають житловому будинку садибного типу. Оскільки нерухоме майно розташоване на земельній ділянці та окрім будинку на ній розміщені господарські будівлі та споруди, а згідно з чинним законодавством, земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою. За ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. В порядку ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. За ст. 382 ЦКУ квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Взявши до уваги викладене вище, проаналізувавши надані позивачем докази, суд дійшов такого висновку. Головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщується у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других об`єктів нерухомості, всі комунікації, що розміщені у ньому є автономними. Інженерні системи квартир є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні. У будинку є відособлений вхід, у квартирі тільки вхідні двері. Наявність земельної ділянки свідчить про те, що це будинок, оскільки квартири позбавлені земельних ділянок. Отже статус належного позивачам нерухомого майна, вказаний у правовстановлюючих документах є помилковим та не дає їм змоги розпоряджатися належною власністю. Тому потрібно змінити статуc нерухомого майна з квартири [ADDRESS] , що належать [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на житловий будинок [ADDRESS] . Сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved