Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

19.11.2021 року заявник звернулась до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначила, що їй належить на праві приватної власності земельні ділянки загальною площею 3,68 га., згідно Державного акта на право приватної власності на землю серія та номер Р-1 № 116748 від 14.07.2003 року, виданого Ківерцівською РДА для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що в даному державному акті допущена помилка, а саме: її прізвище помилково зазначено « [PERSON] », що унеможливлює укладення цивільно-правових угод та реалізації її права власності у повному обсязі. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт належності їй вищевказаного Державного акта на право приватної власності на землю. До початку судового засідання заявником було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особа також в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просила судовий розгляд проводити у її відсутності, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія та номер Р-1 № 116748 від 14.07.2003 року, виданого Ківерцівською РДА, належать земельні ділянки загальною площею 3,68 га., для ведення особистого селянського господарства. Зі змісту вищевказаного акта вбачається, що прізвище ім`я та по батькові заявниці вказано як « [PERSON] ». У своїй заяві [PERSON] зазначає, що написання її прізвища « [PERSON] » є помилковим, в свою чергу правильним є « [PERSON] ». Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належність допущеної помилки в правовстановлюючому документі підтверджується наступними доказами, а саме: паспортом громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] від 22.03.2013 року, виданого Ківерцівським РС УДМС України у Волинській області; довідкою про доходи № 1445 7247 2074 1416 від 25.08.2021 року, виданою Пенсійним фондом України; довідкою з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 230 від 26.08.2021 року, виданою ГУ ДПС у Волинській області; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера № 305-19-01995 від 29.07.2019 року, виданої [PERSON] . Встановлення належності правовстановлюючого документа має для [PERSON] юридичне значення та породжує юридичні наслідки, пов`язані з правом вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Підгайцівська сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved