Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

18.03.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення дочкою учбового закладу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем [INFO] вона народила дочку [PERSON] , а [INFO] - дочку [PERSON] . 12 листопада 2003 року шлюб між сторонами розірвано, діти проживають з нею, знаходяться на її утримання. Судовим наказом від 10.05.2018 року на її користь на утримання меншої дочки з відповідача стягнуто аліменти у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісяця. Старша дочка [PERSON] на даний час навчається у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара на денній формі навчання, на бюджетній основі. За умовами денної форми навчання, дочка не має змоги самостійно вживати заходів для працевлаштування та отримання доходу. [PERSON] на даний час знаходиться на утриманні матері, але цієї допомоги їй не достатньо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що дочка проживає з матір`ю, відсутні докази, що [PERSON] взагалі потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням, оскільки її навчання проводиться за рахунок бюджетного фінансування (а.с. 23-25). В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, надавши пояснення про те, що дочка проживає разом з нею в м.Новомосковську, витрати на навчання здебільшого пов`язані з оплатою щоденного проїзду з м.Новомосковська до м.Дніпро, з оплатою збалансованого харчування та придбанням мінімально необхідного одягу. Представник відповідача в судовому засіданні вважав не доведеною кожну обставину, зазначену у позові, звернув увагу на те, що його довіритель сплачує аліменти на утримання меншої дочки, вважає, що саме позивач повинна довести суду її право на отримання аліментів від відповідача, а також повинна довести, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , остання народилася [INFO] , її батьками значаться сторони по справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на даний час навчається У Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара на денній формі навчання, за рахунок бюджетного фінансування, що підтверджується довідкою (а.с. 4). Письмових доказів про місце проживання повнолітньої дитини суду не подано, однак не спростовано відповідачем, що дитина не проживає з матір`ю. До правовідносин, що виникла між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права. У відповідності до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син навчаються і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, і в такому випадку, відповідно до ч.3 ст. 199 СК України право на звернення має той із батьків, з ким проживає дитина, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15 травня 2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги подані сторонами докази щодо матеріального становища позивача та відповідача. Доказів того, що відповідач має статус безробітного суду не надано, останній є працездатним, однак на його утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина, на яку сплачує аліменти за рішенням суду. Позивачем не подано беззаперечних доказів того, що їх повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги на навчання саме у визначеному нею розміру, а тому виходячи з засад, визначених Сімейним Кодексом щодо спільного обов`язку батьків утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, з дня подачі позову до суду та до закінчення сином навчання. Оцінюючи позицію представника відповідача про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести кожну обставину, в тому числі довести можливість батька надавати допомогу своїй повнолітній дочці, слід звернути увагу на вимоги ч.1 ст. 81 ЦПК України, у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ту обставину, на яку посилається, як на підставу своїх доводів чи заперечень. Коментовану процесуальну норму у взаємозв`язку з матеріальною нормою, визначеною у ч.1 ст. 199 СК України, слід розуміти, як таку, що зобов`язує відповідача довести суду фінансову чи будь-яку неможливість в наданні допомоги повнолітній дочці. Виходячи з засад змагальності, визначених у ст. 12 ЦПК України, суд вважає, що саме такого розміру аліментів, з урахуванням спільного обов`язку батьків щодо своїх дітей, буде достатньо у даній спірній ситуації для забезпечення витрат, безпосередньо пов`язаних з навчанням дочки. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: partial