overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

18.05.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та про позбавлення його батьківських прав, у відповідності до ч.2 ст. 31 ЦПК України, позивачка зменшила свої позовні вимоги, та відповідно до уточнених позовних вимог від 08.11.2017 року просила суд про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON].В позові зазначила, що з травня 2007 року по вересень 2015 року, вона проживала єдиною сімєю з відповідачем [PERSON].Від сумісного життя мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Вважає, що відповідачем матеріальна допомога на утримання сина не надається, у звязку з чим звертається з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], 15.08.2008р.н., в розмірі ? частини від заробітку відповідача щомісячно, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, уточнені позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 15.08.2008 року народився [PERSON] в свідоцтві про народження якого батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Проаналізувавши у сукупності надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню, шляхом стягнення з [PERSON]аліментів, на утримання сина [PERSON], 15.08.2008р.н., в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.05.2017 року і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст.4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

18.05.2017 року представник позивача звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12385,97 грн. за кредитним договором №б/н від 01.10.2012 року та судові витрати у розмірі 1600, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримав кредит у розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 12385,97 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про одержання судової повістки, причини своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01.10.2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.04.2017 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 12385,97 грн. (а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

18.05.2017 р. позивач звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції у Львівській області 17 жовтня 2015р., актовий запис № 136, мотивуючи тим, щовідповідач постійно вчиняв скандали, ображаючи її нецензурною лайкою, застосовуючи при цьому фізичне насильство. На неодноразові зауваження змінити своє ставлення до неї та поведінку в сім»ї, чоловік не реагував. Всі зусилля зберегти сім»ю виявились марними. Вона втратила до чоловіка почуття поваги та любові і вважає, що сім»я розпалась остаточно з вини відповідача і відновлена бути не може. Зазначає, що з лютого 2016 року вони припинили подружнє життя і проживають окремо. Просить постановити рішення про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала вимоги заявленого позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачем. Спору стосовно місця проживання сина [PERSON], [INFO]., між сторонами немає. Вивчивши позовну заяву, матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З долученого до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.10.2015 року (а.с.4), копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2016 р. (а.с.5), видно, що сторони в шлюбі з 17.10.2015 р., мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як убачається зі змісту позову, сторони з лютого 2016 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їхньої дитини, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, досліджених в судовому засіданні, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати сімейні відносини, небажання проживати разом. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

18.05.2017 р. позивач звернулася в Городоцький районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON], просить розірвати шлюб зареєстрований у Татаринівській сільській раді Городоцького району Львівської області 23 травня 2010 року, актовий запис № 01, мотивуючи тим, щоу відповідача нестерпний характер, через який в сім»ї постійно виникали непримиримі суперечки та скандали. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: дочка - [PERSON], [INFO]., дочка - [PERSON], [INFO]. та син - [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років її чоловік систематично приходить додому у нетверезому стані і в присутності дітей ображає її нецензурними словами, що принижує жіночу гідність та негативно впливає на психологічний стан малолітніх дітей. Крім цього, безпідставно її ревнує. Таким способом відповідач унеможливив подальше перебування у шлюбі з ним. До чоловіка вона втратила почуття любові, тому примушування до збереження шлюбу суперечить її інтересам і є порушенням права на особисту свободу. [PERSON] просить постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки такий стан стосунків між ними виключає подальше підтримання сімейних відносин, шлюб існує лише формально. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги заявленого позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Спору стосовно місця проживання спільних дітей між сторонами немає. Спору щодо спільного майна немає. Вивчивши позовну заяву, матеріали справи, заслухавши сторони, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З долученого до справи свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.05.2010 року (а.с.4), копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.11.2009 р., [NUMBER] від 21.11.2012р., [NUMBER] від 23.10.2014р. (а.с.5-7), видно, що сторони в шлюбі з 23.05.2010 р., мають малолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO]., дочку - [PERSON], [INFO]. та сина - [PERSON], [INFO]. Як убачається зі змісту позову, сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їхніх дітей, а тому згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати сімейні відносини, небажання проживати разом. На підставі вищезазначеного, суд приходить переконання, що шлюб між сторонами є формальним і розриває такий. З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

18.05.2018 позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.08.1975. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, шлюб став суперечити їх інтересам. На протязі тривалого часу сторони разом не проживають, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливим, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач не зявилася, але до суду надано заяву, в якій просить дану цивільну справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання відповідач не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, проти розгляду справи без його участі не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони 29 серпня 1975 року зареєстрували шлюб, про що Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона складено відповідний актовий запис №65, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-КГ №043174 виданим повторно 25.06.1999 (а. с. 7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що на сьогоднішній день сторони фактично припинили шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

18.05.2018 р. до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що 14.02.2005 р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №214, у якому у них народилась дочка [PERSON] Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Позивач зазначає, що через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, між нею та відповідачем фактично припинені шлюбні відносини і ведення спільного господарства. Примирення і збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що буде суперечити її інтересам. З підстав зазначених вище позивач звернулася до суду із даною позовною заявою. 25.05.2018 р. у даній справі відкрито провадження. В судове засідання позивач не зявилася, однак її представник надав на адресу суду заяву у відповідності до якої просив суд розглянути справу у відсутність позивача, вимоги позовної заяви підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14.02.2005 р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-АМ №118920 від 14.02.2005 р., виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №214. (а.с. 3) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами розірванню, оскільки судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам одного із подружжя, а саме позивачу по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

18.05.2018 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №9680 від 05.03.1999 року квартиру [ADDRESS], укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, зареєстрований Південною товарною Біржею - дійсним. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2018 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник третої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, 05.03.1999 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, квартири [ADDRESS] за №9680. \~ \~ \~ \~Договір купівлі-продажу нерухомого майна №9680 зареєстрований покупцями 28.09.2001 року в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №16205. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

18.05.2018 року [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, подальше сумісне життя та примирення не можливе. Позивач [PERSON], в судовому засіданні позовну заяву підтримує повністю, просить її задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі та погоджується на розірвання шлюбу. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в шлюбі з 12 вересня 2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Немирівського районного управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 63. Від сумісного проживання подружжя мають синаБашкін [PERSON], [INFO]. На даний час їхні шлюбні відносини фактично припинено, спільний побут та господарство не ведеться. В судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

18.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що, вона з відповідачем одружились 02.10.2012 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1768. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На жаль, спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися, не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Разом припинили мешкати з квітня 2016 року. Спору майнового характеру та спору про виховання дітей не заявлено. В судове засідання позивач не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, на позові наполягала. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі , проти позову не заперечував. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2012 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1768. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На жаль , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Спору майнового характеру та спору про виховання дитини не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватись прізвищем [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved