Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

19 березня 2020р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.06.2016 року по вині відповідача було вчинено дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої автомобіль «ВАЗ 21102» д.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] отримав механічні пошкодження. На підставі заяви потерпілого та страхового акту, ПрАТ «Європейський страховий союз» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 12220,39 грн. За результатом укладеного 13.10.2017р. договору, ПрАТ «Європейський страховий союз» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» своє право вимоги на відшкодування збитків, в тому числі і від відповідача. Таким чином, посилаючись на положення ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 13, 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь 50 % виплачених коштів, що становить 6110,19 грн., оскільки на момент настання ДТП за кермом забезпеченого транспортного засобу перебував страхувальник, якому було надано пільгу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши представлені позивачем доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.06.2016 року о 12 год. 25 хв. в м. Гола Пристань по вул. 1 Травня - провул Поштовий, Херсонської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ 21033 д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21102 д.н. [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . За фактом ДТП водіями транспортних засобів було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за змістом якого вбачається, що водій автомобіля ВАЗ 21033 д.н. [NUMBER] не дотримався безпечної дистанції до автомобіля ВАЗ 21102 д.н. [NUMBER] , який рухався попереду нього в попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення передньою частиною автомобіля ВАЗ 21033 із задньою частиною автомобіля ВАЗ 21102. Згідно з пунктом 33.2 статті 33 Закону N 1961-IV у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання. Транспортний засіб «ВАЗ 21033» д.н. [NUMBER] , яким керував відповідач був забезпеченим Полісом № АЕ/7998792 , укладеним між ПрАТ «Європейський страховий союз», як страховиком та [PERSON] , як страхувальником. Зі змісту вказаного полісу також встановлено, що при його укладенні [PERSON] , як пенсіонеру, було зменшено розмір страхового платежу на 50 відсотків, відповідно до положень п.13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 22.06.2016р. [PERSON] , як потерпіла внаслідок ДТП сторона, звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 03.10.2016р. [PERSON] подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Звітом проведеним СПД-СОК [PERSON] встановлено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «ВАЗ 21102» д.н. [NUMBER] становить 15864,93 грн. з ПДВ. Страховим актом №оцв16/1465 від 07.10.2016р. розмір збитку встановлено звітом зменшено на 1000 грн. франшизи та на 2644,15 грн. ПДВ, відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Платіжним дорученням №189 від 20.03.2017р. підтверджується виплата [PERSON] 12220,77 грн., як страхове відшкодування за договором АЕ/7998792 від 25.02.2016р. Статтею 13 п. 13.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до п. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Отже, судом встановлено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Полісу №АЕ/7998792) до [PERSON] була застосована пільга у вигляді зменшення сплати розміру страхового платежу на 50%. Вказана пільга була застосована у зв`язку з наданням страхувальником пенсійного посвідчення №4096 виданого в м. Херсоні 10.04.2013р. Однак, застосування даної пільги закон пов`язує з використанням забезпеченого транспортного засобу лише особою, яка належить до визначених категорій громадян України. Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] до таких осіб не належить, а тому в силу ст. 1191 ЦК України та ст. 38-1.1 Закону, зобов`язаний відшкодувати половину вартості виплаченого страхового відшкодування. За умовами укладеного 13.10.2017р. договору, ПрАТ «Європейський страховий союз» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» прийняло право вимоги за регресними зобов`язаннями, що виникли у страховика внаслідок здійснення страхової діяльності в тому числі і за страховим актом №оцв16/1465, за виплатою страхового відшкодування [PERSON] , що підтверджується додатком №1 до договору. 04.01.20218 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» направила відповідачу претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу, яка добровільно [PERSON] виконана не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 2102 гривні 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved