Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

18 квітня 2016 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування недійсним, витребування майна та поділ спільного сумісного майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що з кінця лютого 2011 року він почав проживати з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. Відносинам, які між ними склалися, були притаманні всі ознаки сімї: вони постійно спільно проживали, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, мали спільний бюджет, за спільні кошти придбавали майно, речі домашнього вжитку, сплачували комунальні послуги та за найм житла, спільно відпочивали тощо. З 20 березня 2013 року по дату звернення з позовом він та [PERSON] проживають у [INFO] в с.м.т. Варва, вартістю 350\~000,00 грн., яку купили за час спільного проживання, а саме: 20 березня 2013 року, на спільно заощаджені кошти, а також частково за рахунок коштів, отриманих в кредит, який брала [PERSON], адже вона працювала в банку та мала пільги щодо сплати відсотків. Договір купівлі-продажу квартири також оформлявся на [PERSON] Крім того, за час спільного проживання однією сімєю 18 лютого 2015 року ними було куплено автомобіль Renault Logan, 2009 року випуску, вартістю 150\~000,00 грн., та на законних підставах побудовано гараж біля житлового будинку № 18 по вул. Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, вартістю 20\~000, 00 грн., який в експлуатацію не зданий та право на нього не зареєстроване. З середини квітня 2016 року сімейні відносини між ними розладналися і [PERSON] особисто запропонувала поділити спільно набуте майно в добровільному порядку, проте на невигідних для нього умовах, а тому він не погодився. На його варіант поділу спільного майна, в свою чергу, не погодилась відповідач [PERSON] Після його повідомлення про намір звернутись до суду з позовом про поділ спільного майна [PERSON] забрала всі документи на квартиру, провела дострокове погашення кредиту та 15 квітня 2016 року відчужила квартиру шляхом укладення договору дарування зі своєю дочкою [PERSON]. Оскільки він не давав своєї згоди на укладення договору дарування, відповідач [PERSON]П не повідомила його про відчуження нею квартири, а договір виходить за межі дрібного побутового, потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то відповідно договір дарування квартири, на його думку, є недійсним. Враховуючи склад спільного майна, вважає, що провести його поділ в натурі неможливо, оскільки майно різниться в своїй вартості, квартира та автомобіль є неподільними, а тому необхідно визнати ідеальні частки в праві на майно і залишити його в спільній частковій власності. Гараж біля будинку № 18 по вул. Зарічній в с.м.т. [PERSON] області закінчений будівництвом, проте відповідач [PERSON], на імя якої видавався дозвіл на будівництво, не має наміру здавати його в експлуатацію шляхом подання декларації до органів державного будівельно-архітектурного контролю з метою уникнення виникнення права спільної власності на гараж. Тому поділу підлягають будівельні матеріали та обладнання, використані під час будівництва гаража. Посилаючись на ст. ст. 3. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71, 74 СК України та ст. 234, 256 ЦПК України, просить встановити факт, що він та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 28 лютого 2011 року по 15 квітня 2016 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]: 1) житлову квартиру за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], 2) легковий автомобіль Renault Logan, 2009 року випуску; 3) конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання, використані в процесі будівництва гаража, розташованого біля будинку за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, вул. Зарічна, буд. 18; визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області, укладений між [PERSON] та [PERSON], в частині дарування ? частки квартири; визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області; витребувати на його користь у [PERSON] ? частку зазначеної квартири; залишити у його власності ? частку легкового автомобіля Renault Logan, 2009 року випуску; залишити у власності [PERSON] ? частку вказаного легкового автомобіля; визнати за ним право власності на ? частку конструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання, використаних в процесі будівництва гаража. 27 квітня 2017 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він додатково просить: визнати спільною сумісною власністю незавершене будівництво гараж готовністю 96,2%, який розташований на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303; визнати за ним право власності на ? частку незавершеного будівництва гаража готовністю 96,2%, який розташований на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303; визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303. 17 травня 2016 року [PERSON] подала зустрічний позов, яким просить встановити факт її проживання з [PERSON] в період з 26 листопада 2013 року по 15 квітня 2016 року однією сімєю без реєстрації шлюбу; визнати за нею право власності на 122/125 частки легкового автомобіля Renault Logan, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а за [PERSON] - право власності на 3/125 частини вказаного автомобіля; припинити право власності на 3/125 частки легкового автомобіля Renault Logan, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з неї на користь [PERSON] 3/125 частки вартості автомобіля в сумі 3\~451 грн. 25 коп., та визнати на нею право власності на автомобіль в цілому. Зустрічний позов мотивований тим, що квартиру за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS], було придбано за її особисті кошти 20 березня 2013 року. 26 листопада 2013 року в цій квартирі був зареєстрований [PERSON] Саме з цієї дати і по 15 квітня 2016 року вони й проживали з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання нею та [PERSON] також було придбано легковий автомобіль марки Renault Logan, 2009 року випуску, який було зареєстровано на [PERSON] Автомобіль придбано за 151\~069,00 грн., з яких нею було внесено 143\~835,00 грн. особистих коштів, а [PERSON] 3\~616,50 грн., що відповідає 3/125 часткам автомобіля та є незначною часткою. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали. Позивач [PERSON] пояснив, що з 2009 року він винаймав житло за адресою: с.м.т. Варва, вул. Бодянських, буд. 34, та проживав там один. У 2011 році він познайомився з [PERSON] та з кінця лютого 2011 року вони перевезли всі особисті речі [PERSON] за вищезазначеною адресою, де й почали проживати разом, за його пропозицією забравши до себе у червні 2011 року молодшу дочку [PERSON] [PERSON], яка після цього з 01 вересня 2011 року почала вчитися у Варвинській гімназії. Оскільки в будинку № 34 по вулиці Бодянських були погані умови для проживання, то в жовтні 2011 року вони з [PERSON] переїхали в інше зйомне житло - в с.м.т. Варва по вул. 900-річчя [PERSON], буд. 55. В нове житло переїхала також проживати молодша дочка [PERSON] [PERSON]. У 2012 році змінили житло ще раз, переїхавши на вулицю Промислову, буд. 11. Проте і за цією адресою житло їм не сподобалось, а тому, незважаючи на первісні наміри його придбати, вони з [PERSON] знайшли за оголошенням квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON], та 20 березня 2013 року купили її, взявши кредит в Ощадбанку. Кредитний договір був оформлений на [PERSON] в звязку з тим, що вона як працівник банку отримала його під значно менші відсотки. Крім того, на придбання квартири пішли кошти, які були на його картках, а також кошти, виручені від продажу двох старих автомобілів марки ВАЗ, один з яких належав йому, а другий [PERSON] під час спільного з ним проживання та за спільні кошти викупила після списання в Ощадбанку. Кредит гасився за спільні кошти, вони обоє заощаджували, щоб якомога швидше розрахуватися. В період, що передував укладенню договору купівлі-продажу квартири, вони посварились, оскільки [PERSON] хотіла, щоб на нього було оформлена 1/3 частка квартири, а він вважав, що це несправедливо. В результаті, скориставшись сваркою, [PERSON] оформила квартиру повністю на себе. В березні 2013 року вони переїхали на квартиру по вул. Зарічній. До кінця 2013 року розрахувалися з продавцем. Надалі на його заробітну плату жили, а заробітну плату [PERSON] відкладати на покупку автомобіля. Спочатку дали завдаток, при цьому він позичав 29\~000,00 грн. у свого сина, а на початку березня 2015 року повністю розрахувались і забрали машину. За час спільного проживання вони з позивачем у червні 2011 року разом їздили на море, взявши з собою і дочку [PERSON] [PERSON]. На зворотному шляху заїжджали до його матері та брата в м. Дніпропетровськ, куди їздили також і в 2012 році, коли приїздила його сестра з Росії. [PERSON] з ними не проживала, приїздила два рази зі своїм хлопцем, коли вони жили на вулиці 900-річчя [PERSON], 55. Коли [PERSON] було 50 років, вони з [PERSON] разом ходили на святкування ювілею. Так само разом вони були на випускному вечорі [PERSON], святкували його 50-річчя, їздили на похорон тітки [PERSON] та купляли надгробний памятник. Його картка для отримання заробітної плати майже весь час знаходилась у [PERSON], на депозитні рахунки клались спільні кошти, при цьому і на його імя теж були укладені депозитні договори. За час спільного проживання вони з [PERSON] у 2011-2012 роках обробляли город у с. Манжосівка, де в неї була хата, а також в жовтні 2011 року купляли курей, індиків та поросят. Він працював водієм на швидкій допомозі, а потім в Полтавському тампонажному управлінні ПАТ «Укрнафта». Гараж він будував особисто, практично завершивши будівництво та зробивши його готовим до експлуатації, лише не зробив відмостку. Водночас майже всі будівельні матеріали придбавала [PERSON] за спільні кошти та оформляла документи. В кінці літа 2011 року він пропонував [PERSON] офіційно оформити їхні стосунки, проте та відмовилась. В квітні 2016 року він помітив, що відносини між ними погіршуються. [PERSON] переоформила квартиру на [PERSON], після чого остання сказала, що вона власниця квартири і не хоче його там бачити, а потім поміняла замки на вхідних дверях. Свої особисті речі він забирав у присутності працівників поліції. Представник позивача [PERSON] надав суду розгорнуті письмові пояснення (а.с. 264-275), а також пояснив, що в матеріалах справи наявні відомості про те, що перший депозитний рахунок [PERSON] був відкритий 18 грудня 2012 року, коли сторони вже проживали однією сімєю. Деякі свідки, які також могли б підтвердити факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, не зявились до суду через тиск з боку відповідача [PERSON] Незважаючи на те, що [PERSON] особисто придбавала квартиру та будівельні матеріали для спорудження гаража, це було здійснено за спільні кошти сторін. Крім того, [PERSON] при будівництві гаража багато чого робив сам, оскільки коштів для оплати праці найманих робітників не було. Достовірно встановлено, що легковий автомобіль Renault Logan, 2009 року випуску, був придбаний за 7800 доларів США. При цьому [PERSON] так і не змогла пояснити, де взялись 29000 грн., які входили до суми завдатку за автомобіль, адже ці кошти [PERSON] позичав у свого сина, а вона даний факт заперечує. Спір з приводу поділу дрібних побутових речей між сторонами відсутній, оскільки вони поділили їх за взаємною згодою. При укладенні договору купівлі-продажу квартири не укладався договір поруки, адже натомість був укладений договір іпотеки. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнала та пояснила, що з 06 вересня 2010 року вона почала працювати керуючою Варвинського ТВБВ філії Чернігівського ОУ АТ «Ощадбанк», а тому почала знімати квартиру в с.м.т. Варва по вул. 9 січня для того, щоб іноді там залишатися ночувати, якщо було багато роботи. Водночас вона постійно проживала в [INFO] разом зі своєю меншою дочкою [PERSON]. Саме там у неї була велика земельна ділянка, на обробіток якої потрібно було витрачати багато часу, а також вона багато уваги приділяла меншій дочці. З [PERSON] вона аж до кінця листопада 2013 року лише зустрічалася, але разом вони не проживали. Крім того, їй відомо, що в [PERSON] протягом 2011-2012 років була інша жінка, з якою він теж зустрічався і хотів одружитися. По вулиці Бодянських, 34, вона з [PERSON] не проживала, лише приходила в гості, іноді обідала, іноді залишалась ночувати. Разом з тим по вул. 900-річчя [PERSON], 55, разом з нею не проживав [PERSON] У 2011 році разом їздили на море, у 2012 та 2013 роках - до брата [PERSON] Квартиру по вулиці Зарічній вона знайшла сама, самостійно і домовилась із продавцем, і взяла кредит на придбання житла, і повністю розрахувалась. При цьому вона витрачала свої власні кошти: заробітну плату, плату квартирантів за користування її квартирою в м. Прилуки, кошти, зняті з депозитних рахунків. [PERSON] має двох дітей, які проживають в [INFO] і яким він допомагав фінансово, а тому картку для отримання заробітної плати він їй не віддавав. Кредитками теж кожен з них користувався самостійно. Оформляти на [PERSON] 1/3 частку квартири вона не збиралась, нічого подібного йому не пропонувала. Меблі в квартиру теж придбавала за власні кошти. У 2013 році [PERSON] повідомив, що звільняється із швидкої допомоги, адже там працює жінка, з якою в нього були близькі стосунки, а це шкодить роботі і відносинам з нею. Після цього вона допомогла позивачеві влаштуватись на нове місце роботи, де була більша заробітна плата. З 29 листопада 2013 року вони з [PERSON] почали проживати разом, вести спільне господарство, мати відносини, притаманні подружжю, та спільний бюджет. Крім того, з вищевказаної дати [PERSON] прописався за адресою: с.м.т. Варва, [ADDRESS], як квартиронаймач. Всі рахунки на оплату комунальних послуг відкриті на її імя. В лютому 2015 року за 7800 доларів США купили автомобіль, оформили на [PERSON], хоча майже всі кошти на придбання автомобіля були її особисті. Спільні кошти на придбання автомобіля становили суму 7233 грн. Стіни гаража будували будівельники, [PERSON] цементував підлогу. Більшу частину будівельних матеріалів придбано на її кошти. Восени 2015 року люди сказали їй, що [PERSON] знову почав її зраджувати. Взимку вони спали в різних кімнатах, почались скандали. Врешті-решт вона 15 квітня 2016 року подарувала квартиру своїй дочці [PERSON], яка сказала [PERSON], щоб він зїхав з квартири. До того, як вона почала проживати з [PERSON] однією сімєю, в неї були власні кошти в доларах США, які вона періодично знімала з рахунків, а потім знову клала. Вважає, що син не міг позичити [PERSON] 29000 гривень для покупки автомобіля, адже він студент і ніде не працює. Навпаки, [PERSON] в той період давав синові кошти на придбання велосипеда. За час їх спільного проживання [PERSON] купив за свої особисті кошти велосипед, полосос, мультиварку та робочі інструменти. Свідок [PERSON] давав показання суду під тиском [PERSON] та його коханки, якій свідок безпосередньо підпорядкований на роботі. Представник відповідача адвокат [PERSON] первісний позов не визнав, а зустрічний підтримав у повному обсязі. Зазначив, що для того, щоб можна було вважати, що сторони проживали однією сімєю, позивачеві необхідно було, по-перше, довести, що вони разом придбавали посуд, одяг, білизну, а також відвідували культмасові заходи, по-друге, надати довідку з селищної ради про тримання худоби чи докази продажу на базарі спільно виробленої продукції тощо. Оскільки за період до 29 листопада 2013 року таких доказів стороною позивача не надано, вважає, що підстави для встановлення факту проживання сторін однією сімєю з 28 лютого 2011 року по 29 листопада 2013 року відсутні, адже їх відносини в цей час базувались виключно на задоволенні фізіологічних потреб. Депозитний рахунок [PERSON] був відкритий у 2010 році, а тому всі кошти, витрачені на придбання квартири і автомобіля, а також для побудови гаража, були її особисті. Заробітна плата [PERSON] була занадто низька для здійснення таких витрат, в сторін не було ніякого спільного бюджету. Більшість свідків, що підтвердили факт спільного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу, є родичами позивача за первісним позовом [PERSON], а тому до їх показань слід ставитись критично. Відповідач [PERSON] пояснила, що з 2007 року вона живе в м. Києві та приїздить до своєї матері [PERSON] раз на декілька місяців. В 2011 році вона їздила до матері в с. Манжосівка, де в тієї був город та господарство. Десь в кінці осені 2011 року мати почала знімати квартиру в с.м.т. Варва. Навесні 2012 року, коли вона зі своїм співмешканцем приїхала до матері в гості на Великдень, то вперше побачила [PERSON] [PERSON] познайомила їх та пояснила, що це чоловік, з яким вона зустрічається. [PERSON] тоді не залишався ночувати, а [PERSON] лягла спати з дочкою [PERSON]. Коли вона приїжджала, то іноді бачила [PERSON] у матері, а іноді і не бачила. [PERSON] дійсно був на випускному [PERSON], але після свята не пішов до них ночувати. Про купівлю квартири по вулиці Зарічній мати їй розказувала. Про придбання машини мова не заходила. Восени чи взимку 2015 року [PERSON] розповіла їй, що вони з [PERSON] посварились. У 2016 році на Різдво їхні відносини розладнались остаточно. Оскільки сварки, які влаштовував [PERSON], вкрай негативно впливали на матір, остання в квітні 2016 року подарувала квартиру їй, а вона, в свою чергу, попросила [PERSON] зїхати. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, а також дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом слід задовольнити частково. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що вони з [PERSON] разом працювали на швидкій. Він знав, що [PERSON] розлучений, а тому у 2011 році познайомив його з [PERSON] Знайомство відбувалось на квартирі у [PERSON], де був присутній також [PERSON] Згодом [PERSON] та [PERSON] почали жити разом по вулиці Бодянських, 34, у тимчасовій споруді (времянці), яку [PERSON] до того винаймав сам. В той період він декілька разів бував у них, бачив, що вони разом проживають. Потім ходив до них у гості і на вулицю 900-річчя [PERSON]. Як на його думку, жили вони добре, ладнали між собою. Коли купляли квартиру по вулиці Зарічній, він теж про це чув - люди в [PERSON] говорили. Знає, що гроші в [PERSON] були. Памятає, як [PERSON] та [PERSON] купували ВАЗ. Одного разу він їздив у село за Прилуками, де проживала дочка [PERSON] Про те, чи проживала дочка [PERSON] в с.м.т. Варва, він не знає. Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] доводиться йому рідним братом. В червні 2011 року [PERSON] заїхав до нього, повертаючись з моря. Був він разом з [PERSON] та її дочкою. Представив [PERSON] як свою дружину. Надалі брат приїздив з [PERSON] також і в 2012 та в 2013 роках. Відносини між братом та [PERSON] були, на його погляд, мирні та дружні. Коли приїжджали у 2012 році, розказували, що живуть на зйомник квартирах та підшукують собі житло. У вересні 2013 року вони вже жили в своїй квартирі. Викупили в Ощадбанку автомобіль ВАЗ, який підлягав списанню. Пізніше по телефону [PERSON] розповів, що вони з [PERSON] придбали автомобіль марки Renault. Також брат розказував йому, що вони з [PERSON] тримають птицю (індиків). Про те, що відносини між [PERSON] та [PERSON] розладнались, він дізнався 05 лютого 2016 року (в день народження [PERSON]П.). Свідок [PERSON] дала суду показання, суть яких зводиться до того, що у 2013 році вона продала свою квартиру [PERSON] Спілкувалась з приводу купівлі-продажу виключно з [PERSON], їй передавала ключі. При передачі ключів з [PERSON] був ще хтось, але хто саме, вона не памятає. У нотаріуса [PERSON] була сама. 01 березня 2013 року [PERSON] заплатила їй 30\~500 гривень, 22 травня 2013 року - 50\~000 гривень, до 13 грудня 2013 року - 21\~716 грн., розрахувавшись при цьому повністю. [PERSON] у неї квартиру не купляв. Свідок [PERSON] дала суду пояснення про те, що в кінці літа 2012 року, вони з матірю давали оголошення про здачу квартири в с.м.т. Варва по вул. Промисловій, 11, яка залишилась після смерті бабусі. За оголошенням прийшли [PERSON] та [PERSON] Домовились, що спочатку в зазначеній квартирі поживуть, зроблять ремонт, а згодом її куплять. Таким чином восени 2012 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати [INFO]. Тримали качок та поросят, для яких добудували в сараї сажок. Полагодили водопровід, поставили нову ванну, сплачували за комунальні послуги. Вона постійно бачила [PERSON] біля сараю, так само постійно стояв біля двору і їх автомобіль ВАЗ. Мати говорила, що вони постійно проживали разом. Ніяких документів при здачі квартири не оформляли. Кому давались ключі не памятає, адже це робила мати. Дітей [PERSON] та [PERSON] не бачила. В березні 2013 року вони передумали купувати квартиру та зїхали. Ключі від квартири та книжки для сплати комунальних послуг вона особисто забирала у [PERSON] за місцем її роботи у відділенні Ощадбанку. Свідок [PERSON] дав суду показання, згідно яких він є сином позивача [PERSON], проживає в м. Києві та працює там 3D-дизайнером. У 2011 році, на Великдень, він познайомився з [PERSON] Батько, запросивши його до себе в гості на Зарічку, повідомив, що це жінка, з якою він живе, та показав, як вони облаштувалися. Хата була погана, холодна, не було шаф, а тому одяг висів на стільцях. Стіл поставили в найбільшій кімнаті, тут же було і багато речей: предмети особистої гігієни [PERSON], її одежа, в тому числі нижня білизна, куплені батьком холодильник та телевізор. В дворі стояла стара батькова машина ВАЗ. В кінці літа 2011 року, коли він приїжджав вибирати картоплю, познайомився з дочкою [PERSON] [PERSON], яка розказала, що не хотіла переїжджати у [PERSON], але тепер переїхала та буде навчатись у Варвинській районній гімназії. В жовтні 2011 року батько та [PERSON] переїхали на Руду. На Різдво вони з сестрою ходили до батька в гості, бачили там [PERSON], стояв той самий телевізор, батькова ікона, годинник, одежа. За столом батько та тьотя [PERSON] розповідали, що їм тут краще, затишно, але мало місця. Тоді він зробив фотографію, де вони разом. Влітку 2012 року [PERSON] та [PERSON] знову переїхали, на цей раз вони домовились, що згодом цю квартиру куплять. Коли він був у них, то бачив, що батько купив ванну, туалет, поклав на кухні плитку, бачив одежу, у дворі висіли випрані речі. Батько та [PERSON] тримали тут двох свиней, курей та качок. Передавали йому в [PERSON] тушонку. Свиней здали, щоб отримати гроші на купівлю квартири. В березні 2013 року вони знайшли кращий варіант та придбали квартиру на першому поверсі двоповерхового будинку на Зарічці. Він хотів купити в батька стару машину, але той відмовив, сказавши, що він міг би її подарувати, але потрібні гроші на квартиру, а продавати рідному синові не хоче. Батько та [PERSON] жили як звичайна сімя, відзначали свята, їздили в сауну. Після того, як розрахувались за квартиру, у 2015 році купили машину. При цьому свідок позичав батькові 29\~000 гривень. Оскільки він сам був у Києві, а гроші знаходились в с.м.т. Варва у його матері, то саме вона і віддала батькові зазначену суму та відібрала при цьому розписку. У вересні 2016 року батько повернув йому за цією розпискою 800 доларів США. Гараж зразу шукали, а потім вирішили будувати самі. Свідок бачив, як батько копав фундамент для гаража. Після розірвання шлюбу з матірю батько іноді давав йому незначні суми грошей. Останній заробляв як міг - працював зразу на швидкій, потім в Полтавському тампонажному управлінні ПАТ «Укрнафта». Крім того, вони з [PERSON] здавали свиней, брали кредити. Коли батько розказував про своє життя з [PERSON] та їхні спільні покупки, то завжди вживав займенник «ми». Свідок [PERSON] пояснила, що вона доводиться позивачеві за первісним позовом дочкою та підтвердила показання свого брата свідка [PERSON] Повідомила, що вони з братом навідували батька за всіма адресами, де він проживав з [PERSON] При цьому бачили, як батько перевдягався у брудний одяг та йшов поратися по господарству, ходили з ним у сарай, дивились на свиней. Також вона бачила індиків та городи, які обродились. Коли батько з [PERSON] купили квартиру по вул. Зарічній, то разом обставляти кімнати меблями. Наскільки їй відомо, доходи батька в цей період становили 3-4 тисячі гривень за місяць. Для того, щоб розрахуватись за квартиру, батько та [PERSON] продали два старі автомобілі, брали кредит. Батько говорив їй, що він у цій квартирі прописаний, розказував, що позичав у сина гроші для придбання автомобіля. Також батько розповідав, що сам будував гараж. Приходячи до батька в гості, свідок завжди бачила як новий так і старий одяг батька та [PERSON], багато побутових речей, які свідчили про спільне проживання. Свідок [PERSON] дала суду показання, суть яких зводиться до того, що в період 2011-2012 років [PERSON] та [PERSON] знімали помешкання по вул. 900-річчя [PERSON], 51 в с.м.т. Варва. Оскільки вказаний будинок № 51 розташований по сусідству з її власним, то вона бачила, що люди постійно жили та вели спільне господарство. Заїхали, як було холодно, а через рік зїхали. У [PERSON] та [PERSON] щовечора світилося, білий ВАЗ постійно стояв, часто приїздила машина швидкої допомоги, а також робочий автомобіль відділення Ощадбанк. До них на подвіря вона ніколи не ходила, але знала, що там тримають домашню худобу. Одного разу [PERSON] приходив до неї забирати свого півня. Крім того, чула, як пищать свині, бачила, як [PERSON] та [PERSON] виносили відра зі сміттям. Свідок також бачила, як обоє обробляли город. Коли квартиранти зїжджали, то забирали поросят, а пізніше приходили прибирати город. Заслухавши показання свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що факт проживання сторін однієї сімєю без реєстрації шлюбу в період з 28 лютого 2011 року по 25 листопада 2013 року знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно положень ст. 74 СК України якщо чоловік та дружина проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Як вбачається з паспортних даних сторін в період з 28 лютого 2011 року по 15 квітня 2016 року сторони не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі (а.с. 188-189, 190-191). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно довідки філії [PERSON] обласного управління № 560 від 10 червня 2016 року на ім'я [PERSON] за період з 06 лютого 2012 року по 19 серпня 2014 року було укладено 12 депозитних договорів та відповідно відкрито 12 рахунків (а.с.146, том 1). Отже, всі рахунки [PERSON] відкриті в період її спільного проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. З довідок про доходи [PERSON] вбачається, що в період 2011-2016 років вона мала постійне місце роботи на посаді керуючої територіально відокремленого безбалансового відділення Філії - [PERSON] обласне управління АТ «Ощадбанк» та отримувала заробітну плату в таких розмірах: за 2011 рік - 34\~979,84, грн., за 2012 рік - 41\~153,90 грн., за 2013 рік - 46\~802,83 грн., за 2014 рік - 69\~918,07 грн., за 2015 рік - 88\~704,75 грн., за січень - квітень 2016 року - 30\~541,72 грн. (а.с. 159, 160, 161, 162, 163, 164). Крім того, в період 2012-2015 років [PERSON] щороку отримувала в СТОВ «Батьківщина» орендну плату у вигляді одного платежу на рік в сумі 5\~174, 51 грн. за 2012, 2013, 2014 роки, та в сумі 7386, 24 грн. за 2015 рік (а.с. 170, 171). Як свідчить трудова книжка [PERSON], в 2011-2012 роках він працював водієм КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» та ЛПЗ «Обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с. 125-126), а з 20 червня 2013 року по даний час працює водієм автотранспортних засобів 1 клас Полтавського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта», що підтверджується довідкою роботодавця №10-64 від 02 червня 2016 року (а.с. 127). Згідно довідки про доходи, наданої Полтавським тампонажним управління ПАТ «Укрнафта» на запит адвоката, за період з 20 червня 2013 року по 31 травня 2016 року загальна сума нарахованої заробітної плати [PERSON] становить 200\~882,25 грн. За таких обставин той факт, що [PERSON] оформила депозитні рахунки на себе, сам по собі ще не свідчить, що вона вносила на нього лише свої власні кошти, адже кожен зі сторін працював та отримував заробітну плату. Судом встановлено що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу з 28 лютого 2011 року по 15 квітня 2016 року. Більш того, сторонами у справі не оспюрюється факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з 26 листопада 2013 року по 15 квітня 2016 року Сторони також підтверджують, що 18 лютого 2015 року ними на імя [PERSON] за 7800 доларів США придбано автомобіль Renault Logan, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 91). Згідно довідки філії [PERSON] обласного управління №476 від 12 травня 2016 року на ім'я [PERSON] 27 жовтня 2014 року був укладений депозитний договір 18968725 та відкритий рахунок в іноземній валюті (а.с. 94, том 1). Відповідно до платіжного доручення №18968725 від 04 лютого 2015 року кошти з вищевказаного депозитного рахунку в сумі 5\~369,00 доларів США повернуто вкладнику (а.с. 95). Згідно розписки [PERSON] 07 лютого 2015 року він отримав у позику від [PERSON] 29\~000,00 грн. (а.с. 132), а 25 вересня 2015 року уклав кредитний договір №47/148-2015 з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10024/0148 філії [PERSON] обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 134, 135, 136, 137, 138, том 1). Аналіз наведених вище норм та обставин справи свідчить про те, що квартира [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області, автомобіль Renault Logan, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та будівельні матеріали і обладнання, використані в процесі будівництва гаража, розташованого біля будинку №18 по вулиці Зарічній с.м.т. [PERSON] області, придбані під час спільного проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу. Доказів того, що зазначене майно придбано за особисті кошти когось із них, сторони не надали. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 22 березня 2013 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області (а.с. 185-186). Згідно пункту 10 вказаного договору покупець [PERSON] довела до відома продавців, що вона не перебуває в шлюбі і кошти, витрачені нею на придбання квартири за цим договором, не є спільною сумісною власністю. В кредитному договорі №3/148-2013 від 22 травня 2013 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк» в особі заступника начальника філії [PERSON] обласне управління АТ «Ощадбанк», позичальник [PERSON] зазначила, що на момент укладення цього договору вона не перебуває в шлюбі та однією сімєю з будь-якою особою без реєстрації шлюбу не проживає (а.с. 241-244). В іпотечному договорі від 22 травня 2013 року (п. 5.1.1.), укладеному між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк» в особі заступника начальника філії [PERSON] обласне управління АТ «Ощадбанк», іпотекодавець [PERSON] також запевнила іпотекодержателя, що предмет іпотеки (квартира) є її власністю, яким вона вправі розпоряджатись і на нього може бути звернено стягнення без жодних обмежень та обтяжень (а.с. 247-250). 15 квітня 2016 року [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири (а.с. 220). При вирішенні даної справи суд дотримується вимог ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої правові висновки Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та застосовує правову позицію Верховного Суду України, сформовану в судових рішеннях по справах №6-44цс11 від 07 листопада 2011 року та №6-36цс12 від 16 травня 2012 року, яка полягає у тому, що як встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю, так і встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності повязується з набранням законної сили рішення суду про встановлення такого факту. Рішення суду про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу щодо [PERSON] та [PERSON] станом на 15 квітня 2016 року було відсутнє. Таким чином, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину договору дарування квартири (15 квітня 2016 року) єдиним власником квартири була [PERSON], укладення нею договору дарування майна без згоди [PERSON] за відсутності щодо них рішення суду про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу не може бути підставою для визнання недійсним такого правочину та витребування у [PERSON] ? частки квартири, а також для визнання квартири спільною сумісною власністю. Отже, в таких позовних вимогах позивача за первісним позовом [PERSON] як: 1) визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житлову квартиру за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, [ADDRESS]; 2) визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області, укладений між [PERSON] та [PERSON], в частині дарування ? частки квартири; 3) визнати за ним право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області; 4) витребувати на його користь у [PERSON] ? частку зазначеної квартири; слід відмовити. Проте, згідно правової позиції Верховного Суду України, сформованої у рішенні по справі № 6-486цс16 від 27 квітня 2016 року, у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За таких обставин суд вважає за доцільне розяснити позивачеві за первісним позовом [PERSON], що він має право звернутися до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь вартості ? частки квартири [ADDRESS] в с.м.т. [PERSON] області. На виконання ухвали суду від 06 грудня 2016 року в справі проведена судова будівельно-технічна експертиза щодо вартості будівельних матеріалів, обладнання, проведених будівельних робіт та ступеня готовності гаража, який розташований біля будинку за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, вул. Зарічна, буд. 18. Згідно висновку експерта № С-366 від 24 березня 2017 року (а.с. 206-214) загальна вартість будівельних робіт і матеріалів на час проведення дослідження становить 22\~549 грн., з яких: -заробітна плата 2\~305 грн.; -вартість матеріалів, виробів та конструкцій 19\~432 грн.; -вартість загальновиробничих витрат 812 грн. Відсоток (ступінь) будівельної готовності гаража 96,2%. Вартість гаража в звязку з невведенням в експлуатацію визначається як вартість будівельних матеріалів і робіт, що були витрачені на його побудову, та складає 22\~549 гривень згідно «Розрахунку вартості будівельних робіт і матеріалів по гаражу, який розташований біля будинку за адресою: Чернігівська область, с.м.т. Варва, вул. Зарічна, буд. 18» (Додаток №2 до висновку експерта). 27 квітня 2017 року від позивача [PERSON] надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він додатково просить: визнати спільною сумісною власністю незавершене будівництво гараж готовністю 96,2%, який розташований на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303; визнати за ним право власності на ? частку незавершеного будівництва гаража готовністю 96,2%, який розташований на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303; визнати за ним право власності на ? частку земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів по вулиці Зарічній в с.м.т. [PERSON] області, площею 0,0026 га, кадастровий номер 7421155100:01:001:1303. Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Предмет позову це матеріальний зміст позовних вимог позивача, який проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо. Оскільки при зверненні з позовом [PERSON] просив визнати спільною сумісною власністю та визнати за ним право на частку конструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання, використаних в процесі будівництва, а в заяві про збільшення позовних вимог просить визнати спільною сумісною власністю та визнати за ним право на частку обєкта незавершеного будівництва гаража, та частку земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, то він таким чином змінює предмет позову після початку розгляду судом справи по суті, що є неприпустимим. Крім того, правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 07 вересня 2016 року по справі №6-47цс16, на який [PERSON] посилається в заяві про збільшення позовних вимог, стосується такого обєкта незавершеного будівництва як житловий будинок, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу. У разі ж неможливості поділу обєкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи. За таких обставин заява про збільшення позовних вимог від 27 квітня 2017 року підлягає залишенню без розгляду та поверненню позивачу. Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, судовий збір та витрати, пов'язані із залученням свідків і проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Ухвалою суду від 28 квітня 2016 року задоволено заяву позивача за первісним позовом [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на ? частки квартири, яка знаходить за адресою: Чернігівська область, Варвинський район, с.м.т. Варва, [ADDRESS]. Ухвалою суду від 07 вересня 2016 року частково задоволено заяву позивача за зустрічним позовом [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт шляхом заборони відчуження та проведення реєстраційних дій щодо легкового автомобіля марки «Renault Logan», 2009 року випуску, реєстраційний номер СВ 6707АО, який зареєстрований на імя [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], с.м.т. Варва, [ADDRESS]. Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Повний текст рішення складено 25 травня 2017 року. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial