Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

17.11.2020 року [PERSON] (далі по тексту - заявниця) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із заявою за участю Маразліївської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту - заінтересована особа) про встановлення факту належносі правовстановлюючого документу (а.с.1-3). Так, заявниця просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме те, що договір дарування серії ВВА № 651429, посвідчений 19 грудня 2003 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 4566, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , під номером чотирнадцятим на земельній ділянці сільської ради, розміром 3 000 кв.м., що складається в цілому із: одного житлового саманного будинку літ. «А», житловою площею 35,0 кв.м і надвірних споруд: літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г», вбиральні літ. «Д», споруд 1-5, І, ІІ належить - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2020 року відкрито окреме провадження по справі № 495/7051/20 за заявою [PERSON] за участю заінтересованої особи Маразліївської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Справу призначено до судового розгляду (а.с.18). Заявниця - [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але її представник - адвокат Братінов І.П. подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та відсутність заявниці. Зазначив, що викладені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.22). Представник заінтересованої особи - Маразліївської ОТГ, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі (а.с.20, 21). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до договору дарування серії ВВА № 651429, посвідчений 19 грудня 2003 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Андрєєвою Т.М. і зареєстрований в реєстрі за № 4566, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , під номером чотирнадцятим на земельній ділянці сільської ради, розміром 3 000 кв.м., що складається в цілому із: одного житлового саманного будинку літ. «А», житловою площею 35,0 кв.м і надвірних споруд: літньої кухні літ. «Б», сараїв літ. «В, Г», вбиральні літ. «Д», споруд 1-5, І, ІІ (а.с.5). За твердженням заявниці, на час оформлення вказаного договору в неї був паспорт громадянина Республіки Молдова та в ньому було вказане по батькові - « [PERSON] ». 14.03.2013 року заявниця отримала посвідку на постійне проживання в Україні на ім`я [PERSON] , де її дані вказані відповідно до нового паспорту громадянина Молдови, де по батькові вже не вказано. У жовтні 2020 року заявниця звернулася до приватного до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу з приводу оформлення договору дарування будинку її родички. Після огляду документів нотаріус рекомендував заявниці звернутися до суду із заявою про встановлення факту правовстановлюючог документу, а саме договору дарування - [PERSON] , а не [PERSON] . Факт, що житловий будинок належить заявниці підтверджується договором дарування, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічним паспортом на будинок, відміткою про реєстрацію у посвідки, випискою по господарській книзі виконавчого комітету Монашівської сільської ради. Рішенням виконавчого комітету Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 04/2019 від 25.01.2019 року змінена юридична адреса вказаного будинку на [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до виписки по господарській книзі № 4, особий рахунок 3 0363, виданой виконавчим комітетом Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 13.09.2020 року, власником житлового будинку по [ADDRESS] є - [PERSON] . Дані обставини і стали підставою для звернення [PERSON] до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб (ч.2 ст.294 ЦПК України). Згідно із частинами першою та другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши зміст вищенаведених статей можна відокремити такі умови, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення: факт, який потребує встановлення, має породжувати юридичні наслідки, тобто від нього повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; встановлення відповідного факту не пов`язано з наявністю спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, або заявник не має можливості одержати (відновити) загублений (знищений) документ, який посвідчує необхідний факт; встановлення факту потрібно заявникові для конкретної мети. Відповідно до Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт належності правовстановлюючого документу заявниці необхідно встановити для складення заповіту. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу породить для заявниці певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для встановлення належності правовстановлюючого документу не існує. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст.319 Цивільного процесуального кодексу України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до Листа Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог [PERSON] за участю заінтересованої особи Маразліївської ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved