Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

19.07.2017 Державний вищий навчальний заклад «Криворізький державний педагогічний університет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за освітні послуги в сумі 4198,15 грн. та 1600 грн. сплаченого при подачі позові судового збору. В обґрунтування вказує, що 29.08.2016 з відповідачем [PERSON] був укладений договір №02-000423 про надання освітніх послуг, згідно якого позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання за заочною формою навчання. За спеціальністю - психологія, з присвоєнням ступеня вищої освіти «бакалавр». Відповідно до п.9 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 28400 грн. та складається з наступних сум: 2016 рік (вересень-грудень) - 2840 грн.; 2017 рік - 7100 грн.; 2018 рік - 7100 грн.; 2019 рік - 7100 грн.; 2020 рік (січень-червень) - 4260 грн. Строк надання освітньої послуги становив з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, але 03 лютого 2017 відповідача [PERSON] було відраховано з університету за невиконання навчального плану. Заборгованість відповідача на час звернення позивача до суду становить 4198,15 грн. та складається з наступних сум: 3812,27 грн. - заборгованість по оплаті за навчання з урахуванням інфляції; 321,12 грн. - пеня за період з 01.03.2017 по 01.06.2017 за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг; 64,76 грн. - 3% річних від простроченої суми основного боргу. Дану суму заборгованості, а також 1600 грн. сплаченого при подачі позові судового збору позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача Сирбу Ю.В. в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, про причину неявки до суду не повідомила. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження слід проводити заочний розгляд справи та в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як видно з тексту позовної заяви, 29.08.2016 між позивачем Державним вищим навчальним закладом «Криворізький державний педагогічний університет» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №02-000423 про надання освітніх послуг. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов договору, 03.02.2017 її було відраховано з університету за невиконання навчального плану. Але до матеріалів справи позивачем додано договір №02-4347 про надання освітніх послуг від 31.08.2015, укладений з [PERSON] (а.с.5), витяг з наказу №622-с від 16.06.2016 про відрахування [PERSON] з числа студентів за невиконання навчального плану (а.с.9), а також копію претензії на суму 2833 грн. адресовану [PERSON] (а.с.11), в той час як розрахунки заборгованості складені на відповідача [PERSON] (а.с.10,12, 13). У зв'язку з зазначеними розбіжностями, судом неодноразово викликався в судове засідання представник позивача для надання особистих пояснень (а.с.19, 22, 24, 29), але жодного разу в судове засідання представник позивача так і не з'явився (а.с.23, 38, 42), надавши письмові заяви про розгляд справи за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи (а.с.26-28, 34-35, 40-41, 46-47). Згідно ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.ст.13, 14 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст.630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Наказом Міністерства освіти і науки України №183 від 11.03.2002 затверджений типовий договір про надання освітніх послуг, а тому даний вид договорів укладаються в письмовій формі. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У зв'язку з тим, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження виникнення між сторонами договірних відносин, з яких вбачаються певні зобов'язання відповідача перед позивачем, а також відсутності особистих або письмових пояснень представника позивача з приводу розбіжностей в наданих до позовної заяви документах, суд вважає недоведеною вимогу позивача про стягнення заборгованості з відповідача за надання освітніх послуг, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст.11, 13, 14, 630, 639, 901 Цивільного Кодексу України,

Outcome: dismissed