Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

18 червня 2018 року позивач в особі представника за довіреністю Толкунової Т.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до пункту 1.1.4 Договору № 19817, укладеного між сторонами 25 березня 2014 року, позивачем відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 8700 гривень зі сплатою 24% річних за користування кредитом. Пунктом 4.4 договору передбачено, що відповідач зобов'язаний щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. Але у порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 березня 2018 року має заборгованість у сумі 19820,70 гривень, яка складається з наступного: 8559,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 7301,13 гривень - заборгованість по процентам, 3322,36 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 638,06 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитом та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 гривень. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 годину 15 хвилин 23 серпня 2018 року. Судове засідання, призначене на 08 годину 15 хвилин 23 серпня 2018 року, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2018 року відкладене на 25 вересня 2018 року на 08 годину 00 хвилин у зв'язку з неявкою відповідача. До судового засідання представник позивача Шаповалов М.В. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, надав суду заяву про розгляд справи за вказаною позовною заявою без присутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином: у відповідності до пункту 19 ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції»: шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Тому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно до Договору № 19817 від 25 березня 2014 року позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» з процентною ставкою на залишок коштів 0,0 процентів річних (а.с. 21). Згідно додаткового договору № 1 банком встановлено відповідачу кредит у сумі 8700 гривень строком дії на відповідний період дії платіжної картки з процентною фіксованою ставкою за кредитом в розмірі 24% річних, яка сплачується щомісячно, а також процентної ставки за несанкціонованим овердрафтом в розмірі 35% річних. Відповідно до п. 4.4 Договору, відповідач зобов'язався щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту по Рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем або неробочим згідно з Договором (а.с. 19). Банк зі свого боку виконав свої зобов'язання та надавав відповідачу грошові кошти у розмірі 8700 гривень, проте остання свої зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом не виконала, у зв'язку з чим станом на 19 березня 2018 року має заборгованість у сумі 19820,70 гривень, яка складається з наступного: 8559,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 7301,13 гривень - заборгованість по процентам, 3322,36 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 638,06 гривень - три проценти річних від суми заборгованості (а.с. 6), що також підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 9-18). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобов'язаний виконати своє зобов'язання, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Зважаючи на те, що позивач свої обов'язки за кредитним договором виконав повністю, а свої договірні зобов'язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість, у зв'язку з чим суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості, за яким станом на 19 березня 2018 року відповідач має заборгованість у сумі 19820,70 гривень, яка складається з наступного: 8559,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 7301,13 гривень - заборгованість по процентам, 3322,36 гривень - інфляційне збільшення заборгованості, 638,06 гривень - три проценти річних від суми заборгованості. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором № 19817 від 25 березня 2014 року (та додатковою угодою до нього), внаслідок чого виникла відповідна заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 гривень.

Outcome: approved