Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

19 березня 2012 року [PERSON], в інтересах дитини [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовою заявою до [PERSON]\~Онуфрієвни,\~[PERSON],\~третя особа:\~Орган опіки\~та піклування\~Рівненської міської\~ради про\~право власності\~на спадкове\~майно,\~в якій\~просила суд\~визнати право\~власності на\~1/2\~частку квартири\~[ADDRESS],\~за неповнолітнім\~[PERSON] [INFO],\~як за\~спадкоємцем першої\~черги за\~законом. 20 лютого 2018 року позивач подала уточнену позовну заяву згідно якої просила суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь, одним платежем 114 510 грн., в якості компенсації по сплаті аліментів, що виникло з померлого божника [PERSON] В обгрунтування позову вказує, що рішенням Рівненського міського суду від 05.12.06 р. було зобовязано [PERSON] сплачувати на її користь аліменти у твердій грошовій сумі утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі 200 грн., починаючи з 06.11.06 року до повноліття дитини. Однак 05.04.11 року [PERSON] помер не сплативши при цьому жодної копійки за вказаним рішенням суду. Вказує, що її чоловік під час свого життя користувався всією квартирою, тобто її часткою (1/2) також та не сплачував аліменти під зобовязання переоформлення своєї частки на сина, після досягнення ним повноліття. Про викладене відповідачам було відомо і вони певний період навіть погоджувались щоби 1/2 частка їхньої зі спадкодавцем квартири, що належала спадкодавцю, була переоформлена на їхнього зі спадкодавцем сина, онука для відповідачів. Вказує, що [PERSON] та [PERSON] подали заяву про прийняття спадщини, де [PERSON] відмовився від своєї частки спадщини (1/6) на користь [PERSON] (також 1/6) і остання оформила на своє імя частку спадкового майна у вигляді зайнятого нею з сином житла , вказує, що їй належить 1\\2 частки, а сину 1\\6). В подальшому, набувши права власності, відповідач [PERSON] не несе будь витрат на утримання своєї частки майна та вимагає від неї компенсації вартості її частки її зобовязання переоформити свою частку житла на користь її сина. Вказує, що вона не має коштів на компенсацію [PERSON] вартості її частки, проте, що отримане спадкове майно обтяжене зобовязаннями, що дорівнюють вартості спадково майна, то рахує що суд вправі зобовязати відповідачів сплати на її користь кошти, які вона має наміри віддати [PERSON], як компенсацію вартості частки її майна у їхній з сином однокімнатній квартирі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у матеріалах справи. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позову з обґрунтувань викладених у відзиві, а саме відсутністю правових підстав у відповідачів сплачувати компенсацію по аліментах їх покійного сина [PERSON] Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування та відповідача. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені у справі докази, вважає позовні вимоги не обґрунтованими з наступних\~ підстав. Відповідності до положень ч.3 ст. 12\~та ч.1 ст. 82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч.1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч.2\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що згідно заочного рішення Рівненського міського суду від 05.12.2006 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн., до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] помер 05 квітня 2011 року, дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ГЮ №108673 виданого 10 травня 2011 року. Після смерті [PERSON] [PERSON] Рівненською державною нотаріальною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа №249/2011. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.06.2015 року, зареєстровано в реєстрі за №2-249 [PERSON] Рівненською державною нотаріальною конторою, спадкоємець [PERSON] успадкував 1/3 частку у спадщині, а [PERSON] успадкувала 2/3 частки спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився спадкодавця батько [PERSON]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] О,М. дала суду показання, що вона мати позивачки, та знала ту обставину, що її дочка та померлий [PERSON] домовились, що коли їхньому сину виповниться 18 років батько свою частку квартири переоформи на сина, в рахунок аліментів які він не сплачував, тому що не працював і не мав можливості сплачувати аліменти. Вказує, що син померлого проживав в неї в квартирі, а батько не брав участі у його вихованні. На похоронах відповідачка вказувала, щоб її дочка жила в квартирі з внуком і вона не бути мати до неї претензій. Щодо рішення про стягнення аліментів вона знає, однак чи вони предявлялись до виконавчої служби її невідомо. Вказує, що в сімї дочки були постійно сварки бо померлий зловживав спиртним напоями і ніде не працював. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала суду показання, що позивачку вона знає більше 20 років, та те що вона перебувала у шлюбі з братом позивачки. Вказала, що чоловік позички ніде не працював і зловживав спиртними напоями. Вказала, що позивачка сама заробляла гроші на сімю. Зазначила, що знає, що з померлого були стягнуті аліменти, однак він їх не сплачував. Знає про виконавчі листі про стягнення аліментів, однак чи вони предявлялись у виконавчу службу вона не знає. Також вказала, що її відомо про домовленість позивачки і померлого, що після того як дитині виповниться 18 років він передасть свою частку квартири сину, однак вони документально таку домовленість не оформляли. Також вказала, що вона була на похоронах і мати померлого, тобто відповідач [PERSON] вказувала, що квартира буде належати їхньому внукові, однак через місяць звернулась до нотаріуса оформила спадщину на квартиру на себе. Після того, як він мав передати квартиру своєму сину померлий мав намір жити у своєї матері або знайти для себе інше житло. Також зазначала, що позивачка була в декретній відпустці лише 2 місяці, а потім пішла працювати бо чоловік не забезпечував сімю. У відповідності до ст.. 196 СК України (в редакції до 07.05.17 р., що була чинна на час виникнення спірних відносин) : У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовяна сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батькам» одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Відповідно до ч.1\~ст.608 ЦК України, якою визначається, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зазначений висновок ґрунтується на переконанні суду що зобовязання по сплаті аліментів є нерозривно повязаним із особою, на користь якої стягуються ці виплати, оскільки це питання регулює правовідносини щодо обовязку батьків по відношенню до своєї дитини. Законом не передбачена можливість стягнення аліментів або боргу по аліментам з спадкоємців, а посилання позивача на норми ст. 1281 та 1282\~ЦК України\~не заслуговують на увагу оскільки вимога про стягнення заборгованості по аліментам не є вимогою кредитора в розумінні\~ст.509 ЦК України. Права і обовязки учасників цих правовідносин виникли між сторонами на підставі судового рішення про стягнення аліментів, а тому припиняються смертю боржника\~[PERSON], оскільки в провадженні виконавчої служби немає виконавчого провадження щодо виконання вищезазначеного рішення. Також і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо заборгованості по аліментах на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.194 Сімейного кодексу України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передуються предявленню виконавчого листа до виконання, оскільки виконавчий документ не предявлявся до виконання, а тому і немає підстав стягнення аліментів з спадкоємців боржника. Статтею 157 СК України передбачено вирішення батьками питань щодо виховання дитини. Частиною 4 передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У статті 190 СК України зазначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Щодо домовленості про передачу частини квартири сину після того, як йому виповниться 18 років, то суд звертає увагу на те, що свою домовленість сторони письмово чи нотаріально не посвідчили, а тому суд не приймає показань свідків до уваги і приходить до висновку про безпідставність позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed