Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

18.01.2021\~до суду\~надійшла вказана\~позовна заява,\~в обґрунтування\~якої позивач\~зазначив,\~що він\~подав заяву\~від 20.02.19р.\~вх.\~С-148\~до голови\~виконавчого комітету\~Тернівської районної\~у м.\~Кривий Ріг\~ради Солода\~Віталія Михайловича,\~яка не\~була розглянута\~відповідно до\~управлінської функції\~в розумінні\~п.18,\~19\~ч.1\~ст.4\~КАСУ і\~ст.3,19,\~33,\~48,\~59,\~71,\~144\~Конституції України,\~ЗУ «Про\~звернення громадян».\~За захистом\~своїх прав\~звернувся до\~суду,\~який визнав\~протиправною бездіяльність\~виконавчого комітету Тернівської районної\~у м.\~Кривий Ріг\~ради щодо\~розгляду заяви [PERSON] від 20.02.19р. про визнання місця його перебування. Протиправною бездіяльністю відповідача його здоров`ю спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити його порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Незаконна бездіяльність відповідача завдала йому моральної шкоди, що проявилось в переживаннях, пов`язаних з невиконанням рішення суду у передбачені законом строки, що підтверджується відсутністю на даний час рішення, тобто правових актів відповідача на заяву від 20.02.19р., прийняте на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, яке стосується забезпечення права на свободу пересування, права на державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії ст. 48,71 Конституції України, його інтересів відповідно цього абсолютного права та дія якого вичерпується його виконанням не отримав на цей час. Просить стягнути 1044200грн. за рахунок державного бюджету на його користь в рахунок відшкодування завданої йому шкоди здоров`ю і моральної шкоди, протиправною бездіяльністю Держави Україна в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради, її підлеглої установи місцевого самоврядування в захист гарантій держави на вільне волевиявлення на виборах президента 31.03.19р. і права голосу, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, недбалістю і помилками її керівників, що випливає з положень ст.3,22,56,144 Конституції України і постанови від 05.11.19р. Третього апеляційного адміністративного суду у справі №215/1565/19. Відповідач виконавчий комітет\~Тернівської районної\~у м.\~Кривий Ріг\~ради направив суду лист, в якому просить розглянути справу за відсутності свого представника та заперечує проти позову, що обґрунтовано наступним. 17.12.2019 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду по справі №215/1565/19 від 05.11.2019 [PERSON] було направлено запрошення до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому районної у місті ради для повторного розгляду заяви від 20.02.2019 № С-148. 26.12.2019 повторно було розглянуто наявний пакет документів для реєстрації місця перебування та ще раз зауважено, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Документ, до якого вносяться відомості про місце перебування - довідка про звернення за захистом в Україні. Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено, що довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України. Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31.03.2016 №381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів» складати та надавати акти про фактичне місце перебування не входить до компетенції виконкому Тернівської районної у місті ради. Реєстрація місця перебування осіб, що звернулися за захистом в Україні, здійснюється на визначений законодавством строк на підставі документів, визначених пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (крім квитанції про сплату адміністративного збору), а саме: 1) заява за формою згідно з додатком 8; 2) документ, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця перебування (відомості про реєстрацію місця перебування вносяться до довідки про звернення за захистом в Україні, зразок якої затверджується наказом МВС - п.25 цієї Постанови); 3) документи, що підтверджують: право на\~проживання в\~житлі,\~-\~ордер,\~свідоцтво про\~право власності,\~договір найму\~(піднайму,\~оренди)\~рішення суду,\~яке набрало\~законної сили,\~про надання\~особі права\~на вселення\~до житлового\~приміщення,\~визнання за\~особою права\~користування житловим\~приміщенням або\~права власності\~на нього,\~права на\~реєстрацію місця\~проживання або\~інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників); право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціальній соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах); 4) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Під час повторного розгляду заяви від 20.02.2019 № С-148 ще раз встановлено, що у [PERSON] неповний пакет документів, а саме: заява про реєстрацію місця перебування не встановленої форми, а довільного зразка; відсутня довідка про звернення за захистом в Україні. Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради було в повному обсязі виконано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019, підстав для відшкодування моральної шкоди немає. Крім того, посилається на те, що позивачем вже було подано позов до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови від 05.11.19р. Третього апеляційного адміністративного суду у справі №215/1565/19, який було розглянуто по суті 02.12.2020 та який оскаржено до Дніпровського апеляційного суду. На підставі зазначеного вище, відповідач просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі (вх.2618 від 09.02.2021). Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області відзив на позов не подав. Ухвалою від 22.01.2021 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 23.02.2021. В зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні судове засідання 23.02.2021 не відбулось. Позивач 17.03.2021 подав до суду клопотання про притягнення як відповідача органу Державного казначейства України, посилаючись на судову практику, якщо відповідним законом чи іншим нормативним актом не передбачено відшкодування моральної шкоди певним державним органом, посадовою особою або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом, особою суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України (вх.№5492 від 17.03.2021). Також позивачем подано клопотання, в якому він зазначає, що отриманий ним відзив на позов підписаний особою без підтвердження його повноважень та відсутності додатку №5. Також зазначає, що пояснення, викладені відповідачем у відзиві не стосуються суті предмету позову, що не відповідає положенням ст.178 ЦПК України, тому просить відхилити подані заперечення, як і мотиви їх визнання та ухвалою повернути його відповідачу (вх.№5493 від 17.03.2021). Ухвалою від 24.03.2021 залучено в якості співвідповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 20.04.2021. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне. Постановою Третього апеляційного\~адміністративного суду\~від 05.11.2019 визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради щодо розгляду заяви [PERSON] від 20 лютого 2019 року про визнання місця перебування. Зобов`язано Виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради розглянути заяву [PERSON] від 20 лютого 2019 року про визнання місця перебування та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства (копія, а.с.3-4) Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення посилається на те, що внаслідок допущеної відповідачем бездіяльності щодо виконання рішення суду у передбачені законом строки з розгляду його заяви від 20.02.19р. про визнання місця його перебування, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні йому тяжкого психологічного шоку, переживаннях. З моменту виникнення протиправного ставлення відповідача до нього, він перебуває в сумнівах щодо добровільного відновлення порушених його законних прав відповідачем, у його сім`ї виникають сварки, через що він відчуває психологічний дискомфорт, погіршення здоров`я. Завдану моральну шкоду він оцінює у 1044200 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, законодавство пов`язує право звернення за судовим захистом з думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об`єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Разом з тим, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (Постанова ВС від 13.05.2020 у справі №638/8636/17-ц). Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (Постанова ВП ВС від 08.04.2020 у справі №180/1560/16-а). Також відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 05.05.2020 у справі №759/7011/18, фактично підставою для застосування спеціального виду відповідальності, визначених статтями 1173, 1174 ЦК України, є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Статтею 25 Закону України «Про звернення громадян» визначено питання відшкодування збитків, зокрема моральних, громадянину у зв`язку з порушенням вимог цього Закону при розгляді його скарги. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У своєму позові позивач вказує на факт протиправної бездіяльності відповідача, а відтак і причинного зв`язку з виникненням у нього моральних страждань. Але позивачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~на підтвердження\~обставин допущення\~відповідачем протиправної\~бездіяльності,\~якою начебто\~спричинено моральну\~шкоду,\~наявності причинно-наслідкового\~зв`язку між,\~як вважає\~позивач,\~завданою йому\~моральною шкодою\~та допущеною\~з боку\~відповідача бездіяльністю,\~яка це\~спричинила.\~Крім того,\~позивачем не\~доведено завдання\~йому моральної\~шкоди та\~не обґрунтовано\~її розмір,\~виходячи із\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2019 на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 [PERSON] було направлено запрошення до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому районної у місті ради для повторного розгляду заяви від 20.02.2019 (а.с.27,28). На вказаному запрошенні міститься текст, написаний і підписаний [PERSON] 26.12.2019, з якого вбачається, що проведено бесіду з [PERSON] і що він не підпадає під зазначені категорії населення, подав заяву до голови і просить їх вирішення у відповідності до Конституції України. Але 26.12.2019 під час повторного розгляду заяви від 20.02.2019 № С-148 ще раз було встановлено, що у [PERSON] неповний пакет документів для визначення місця перебування, а також відсутня згода у співвласників квартири [ADDRESS] про реєстрацію місця проживання, тому відсутні підстави для реєстрації місця проживання позивача та, відповідно, і його перебування за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд не погоджується із твердженням відповідача щодо подання позивачем тотожного позову до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про відшкодування моральної шкоди, завданої діями відповідно до постанови від 05.11.19р. Третього апеляційного адміністративного суду у справі №215/1565/19, оскільки в тотожних позовах одночасно збігаються за складом учасники цивільного процесу, матеріально-правові вимоги та обставини, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. В даному випадку сторони спору у вказаних справах не є ідентичними. За таких\~обставин,\~оцінюючи належність,\~допустимість і\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що позивачем\~не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру і, як наслідок, наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що на підставі статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому відмовляє в його задоволенні. Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed