Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

19 лютого 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона 01.07.1991 року була прийнята в члени КСП «Промінь» на посаду вісовщика. Звільнилася 27 жовтня 1999 року, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача. Із членів колгоспу [PERSON] не виходила, а тому на момент розпаювання земель КСП «Промінь» перебувала в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Промінь» її прізвище було помилково пропущено. Також на підтвердження своїх вимог зазначила, що 05.08.2002 року їй видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до якого позивач має право на пайовий фонд майна КСП «Промінь» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 05.02.2001 року. Враховуючи вищевикладене позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, оскільки він пропущений з поважних причин, так як [PERSON] дізналася про її порушене право лише в 2015 році з відповідді відділу Держземагенства у Краснокутському району Харківської області, визнати за нею право на земельну частку (пай) та зобов'язати Краснокутську РДА надати позивачу земельну частку (пай) розміром 6,72 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв, розташовану на території Рябоконівської сільської ради, за межами населеного пункту. В відкрите судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Матеріали справи свідчать, що 01 липня 1991 року позивач була прийнята на роботу в КСП «Промінь» вісовщиком, про що свідчить запис в її трудовій книжці. 10 лютого 1996 року на засіданні правління АТ Агрофірми «Промінь» було рекомендовано загальним зборам прийняти [PERSON] прийняти в члени АТ Агрофірми «Промінь», що підтверджується архівним витягом архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 04.03.2015 року № 01-36/63. 27 жовтня 1999 року [PERSON] була звільнена з роботи за власним бажанням, про що свідчить запис в її трудовій книжці. На підставі розпорядження Краснокутської РДА від 24 квітня 1997 року № 343 було видано Державний акт про право власності на землю КСП «Промінь» серії [NUMBER], однак до додатку №1 не була включена позивач, що підтверджується відповіддю відділу Держземагенства у Краснокутському районі Харківської області від 23.02.2015 року №31-07-537/2-15. Однак, позивачу 05.08.2002 року було видано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до якого [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП «Промінь», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 05.02.2001 року, що також підтверджує її право на земельну частку (пай) КСП «Промінь». Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивач набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Промінь», однак до списку осіб, доданого до державного акта включена не була. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) вона не отримувала. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved