Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

17 червня 2015 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що із відповідачем по справі з 28 березня 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, на даний час відповідач проживає\~окремо. Позивачка самостійно опікується його матеріальним становищем, у той час як відповідач (батько дитини) у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, не надає, у звязку із чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка уточнивши свої позовні вимоги просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 917 грн. (в межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) посилаючись на те, що відповідач на теперішній час не має постійного місця роботи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково лише у розмірі 30 відсотків від мінімального розміру заробітної плати, посилаючись на те, що офіційно ніде не працює та не має доходів. При цьому зазначив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачкою по справі, від якого народився син [PERSON], [INFO], але на теперішній час проживають окремо. У добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, оскільки в нього є сумніви, що він є батьком дитини, в звязку з чим у судовому засіданні заявив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи на встановлення батьківства, у задоволенні якого ухвалою суду від 24 вересня 2015 року було відмовлено, оскільки предметом доказування в даній справі не є оспорювання факту батьківства. Вислухавши думку сторін, повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Закон - ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України - встановив таке: -\~\~\~\~Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. -\~\~\~\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)\~\~присуджуються у частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. -\~\~\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. -\~\~\~Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде утримуватися як аліменти на дитину, визначається судом. - При визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших непрацездатних\~\~дітей або батьків та інші обставини, що мають істотне значення. - Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2014 року про що свідчить копія свідоцтва про шлюб на а.с.6. Від спільного життя мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], батьками якого являються позивач та відповідач відповідно копії свідоцтва про народження (а.с. 7), та який мешкає разом із матір'ю в квартирі [ADDRESS], у той час як відповідач мешкає\~\~в м. Дніпропетровськ по вул. Березинська, 43/141. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тобто до 18 жовтня 2017 року (а.с.9). Також встановлено, що позивачка самостійно\~\~опікується матеріальним утриманням сина, у той час, як відповідач не належним чином виконує свої батьківські зобовязання, щодо участі у його матеріальному утриманні. Відповідач в судовому засіданні ці\~\~обставини не спростовував, при цьому, пояснивши, що він ніде не працює та немає ніякого доходу, а також те, що в нього є сумніви, що він є батьком дитини, але з позовом про оспорювання батьківства не звертався. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У звязку із тим, що між сторонами виник спір щодо участі кожного з них в матеріальному утриманні своєї дитини, суд\~\~вважає, що його необхідно вирішити судовим рішенням і доходить висновку, що з відповідача мають бути стягнути аліментні платежі, ці платежі мають бути стягнуті у твердій грошовій сумі, виходячи з наступних міркувань. Із вимог ст. 184 СК України випливає, що у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, на сьогоднішній день, відповідач офіційно ніде не працевлаштован, таким чином, суд приходить до висновку, що доходи відповідача є мінливими, а тому розмір аліментів на утримання дитини, що він має сплачувати, необхідно визначити у твердій грошовій сумі. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який не має на своєму утриманні інших осіб, окрім малолітнього сина [PERSON]. Відсутні дані стосовно незадовільного стану здоровя відповідача . Факт відсутності у батька можливості надавати дитині утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначені розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обовязку по утриманню дитини. Обставини, що не мають істотного значення, не враховуються судом при визначенні розміру аліментів на дитину (наприклад, платник аліментів не працює й не зареєстрований у службі зайнятості як безробітний). Також, посилання відповідача на мінімальний розмір аліментів «не менш 30 відсотків від мінімального розміру заробітної плати щомісяця» суд вважає помилковим, оскільки, відповідно до діючих норм закону, а саме до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких встановлених обставинах, що мають суттєве значення для справи, суд вирішуючи питання про розмір щомісячних аліментних платежів, які необхідно стягнути з відповідача, вважає за необхідне визначити розмір аліментів, що будуть утримуватися з відповідача на користь позивачки\~\~у розмірі 917 грн. 00 коп. (в межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 80 і ч.2 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено, а саме судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved