overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

19.01.2017 р. Арцизьким районним судом Одеської області ухвалено заочне рішення по цивільній справі №№492/544/16-ц за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 9\~565,65 (девять тисяч пятсот шістдесят пять) доларів США 65 центів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що існують підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої\~небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно зі статтею 99 Конституції України та частиною першою статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, якщо інше не передбачено Декретом, іншими актами валютного законодавства. Закон передбачає обовязковість здійснення платежів на території України в національній валюті, та не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобовязань іноземної валюти або інших розрахункових величин. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, на підставі частини першої, другої статті 192 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з боржника заборгованість за офіційним курсом Національного Банку України, відповідної валюти на дату розрахунку, виданого позивачем станом на 08.06.2015 р.(курс НБУ: 1 долар США = 21,0258 грн.),яка складає: 9\~565,65 (девять тисяч пятсот шістдесят пять) доларів США 65 центів,що еквівалентно 201\~125,44 (двісті однієї тисячі ста двадцяти пяти) гривням 44 копійкам. На підставі ст. 99 Конституції, ст. ст. 209, 210, 220 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

19.01.2017 р. до Ленінського районного суду надійшла заява [PERSON] про визнання її чоловіка [PERSON], [INFO] недієздатним. В своїй заяві заявник просить визнати\~\~недієздатним [PERSON], [INFO],\~ вказавши у заяві, що останній\~ страждає на\~ енцефалопатію, атеросклероз судин головного мозку. Зазначила, що через своє захворювання [PERSON], не розуміє наслідків своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати життєві ситуації, не здатний усвідомлювати своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду, тому заявник просить визнати його недієздатним. Оскільки для вирішення питання про визнання недієздатним [PERSON] необхідні спеціальні знання, тому 16.03.2017 року судом м. Запоріжжя була призначена судово-психіатрична експертиза у справі. З Висновку судово-психіатричної експертизи № 259 від 27.04.2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], виявляє ознаки деменції внаслідок органічного ураження головного мозку складного ґенеза (церебральний атеросклероз, атрофія, гіпертонічна хвороба). Внаслідок чого він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у судовому засіданні проти визнання особи недієздатною не заперечувала. Відповідно ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Дослідивши висновок комісії експертів та інші матеріали справи, суд вважає, що вимоги заявника про визнання недієздатним [PERSON], [INFO] року народження, доведені та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

19.01.2017р. до Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, підтверджуючи свої позовні вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі з 11.05.2011 року та мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини з відповідачем припинені з травня 2014 року, він добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина не бажає, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно та до повноліття сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила суд винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступного: Як встановлено у суді, та згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився у м. Словянськ Донецької області, 07.10.2012 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], (а.с.4), [PERSON], [INFO], та [PERSON] (до шлюбу Новак) [PERSON], [INFO], знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.05.2011 року (а.с. 5); [PERSON], яка мешкає разом з сином, по листопад 2016 року отримувала щомісячну матеріальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн., а грошове забезпечення [PERSON] складає 58184,69 грн. за період з березня по листопад 2016 року включно ( а.а. 6-8). Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2017р. та до повноліття [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

19.01.2017 р. згідно із відбитком штемпеля на конверті поштового відправлення до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Південкомбанк» із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 6-414/09 про видачу виконавчого листа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації «ЮРИСТИ ДОНБАСУ» від 29.09.2009 у справі №7/52 за позовом ПАТ «КБ «Південкомбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви посилається на те, що 29.09.2009 р. Постійно діючим третейським судом при Асоціації «Юристи Донбасу» було винесено рішення по справі №7/52 про стягнення з [PERSON] (ІПН [NUMBER]), [PERSON] (ІПН [NUMBER])на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПІВДЕНКОМБАНК» заборгованості за кредитним договором. Рішення набрало чинності 29 вересня 2009 року. На підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації «ЮРИСТИ ДОНБАСУ» від 29.09.2009р. у справі №7/52 за позовом ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, представнику стягувана видано виконавчий лист №6-414/09 Київського районного суду м. Донецька від 19.11..2009р. щодо стягнення із [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПІВДЕНКОМБАНК» заборгованості в загальному розмірі 37642,55грн. Зазначений виконавчий лист було пред'явлено до виконання відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ, яким 14.07.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №20204973. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, згідно відповіді ДВС України боржник працює в ТОВ «НВФК «Ейм», що знаходиться за адресою м: Харків, вул. Грозненська, буд. 34, кв. 60. Враховуючи викладене, 27 червня 2013 року головним державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ Ченківським О.О.,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме 14/100 частини домоволодіння №54 по вулиці Водопровідна, в м. Миколаєві і зареєстрований на Товарній Біржі «Сангай» від 06.08.2001 року за №742. Нотаріально даний договір не посвідчувався, що перешкоджає їй (позивачу) розпорядитися спірною квартирою. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 06.08.2001 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила 14/100 частини домоволодіння №54 по вулиці Водопровідна в м. Миколаєві. Даний договір був оформлений на Товарній Біржі «Сангай» від 06.08.2001 року за № 742, а також 12.09.2001 року у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири ( житлового будинку) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги вабить недійсність договору. Відповідно до ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо одна із сторін повністю або частково виконали умови угоди, що вимагає нотаріального посвідчення, суд має право визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що у них з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. В даний час відповідач проживає окремо. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає допомоги на її утримання. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка до судового засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності, та зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, в звязку з чим відповідно до ст. 224 ЦПК України судом застосовано заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В свідоцтві про народження сина [PERSON] зазначено, що він народився 17.06.2012 року і його батьком є відповідач по справі [PERSON] Як вбачається з позовних вимог, син проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати її допомогу щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Оскільки обставин відповідно до ст. 182 СК України, які б перешкоджали стягненню з відповідача аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, судом не встановлено, суд вважає, що позов належить задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не меншь 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, та вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини регулярно, в передбаченому законом розмірі, не надає і тим самим ставить сімю в скрутне матеріальне становище. Прохала суд стягувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) з відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій прохала суд розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати в його відсутність, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року. Рішенням Кобеляцького районного суду від 09.04.2009 року шлюб розірваний (а.с.2,3). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері [PERSON] (а.с.4,7), а батько [PERSON] своїх зобов'язань по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України, в повному обсязі не виконує. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2017 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 11.08.2007 року вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] Кіріла Сергійовича, [INFO]. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння та різних поглядів на життя.\~ Спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. На теперішній час спору про поділ майна та місце проживання не мають, діти залишаються проживати разом з матірю. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданій до суду заяві просила розгляд справи провести за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису, на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, який оформили у відділі реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ВЛ № 063722, актовий запис № 104. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] Кіріла Сергійовича, [INFO]. (а.с. 8, 9) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надав, у звязку з чим подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна не існує. Діти залишаються проживати разом з матір'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

19.01.2017 року голова комісії з припинення юридичної особи - Кобеляцького районного центру зайнятості [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь Кобеляцького районного центру зайнятості з відповідача [PERSON] суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг у розмірі 2801 грн. 28 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 19.05.2016 року [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного центру зайнятості з метою пошуку роботи. На підставі поданих нею документів 19.05.2016 року позивачем було прийняте рішення про надання даній особі статусу безробітної та виплату допомоги по безробіттю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

19.01. 2017 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 21.12. 2013 року Личаківським ВРАЦС РС ЛМУЮ, актовий запис № 368. Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог, покликається на наступні обставини: сторони зареєстрували шлюб 21.12. 2013 року. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO] Спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушена звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належними чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, суд постановити здійснювати розгляд справи в загальному порядку. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 21.12. 2013 року; Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 12.01. 2016 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено: відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved