Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

19 лютого 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким просить розірвати шлюб, який було зареєстровано 10 вересня 2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 618. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що в січні 2019 року припинили шлюбні відносини. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, у них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує (а.с.27). Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує, позовні вимоги визнає (а.с.28). Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки сторони, які мають неповнолітню дитину, спільно не проживають, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 768,40 грн., що складає 384,20 грн. На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved