Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

18.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказав, що 23 травня 2012 року між ним та відповідачем був укладений договір займу на суму 595 гривень. Вказаним договором було обумовлене зобов'язання відповідача повернути суму займу не пізніше 23 червня 2012 року. Згідно з умовами договору у разі несвоєчасного погашення боргу відповідач мала сплатити винагороду у розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення. В зазначений в договорі позики термін відповідач гроші в добровільному порядку в повному обсязі не повернула. Внаслідок чого станом на 18.05.2015 року заборгованість відповідача за договором становить 6502 грн., з яких: 195 грн. - сума позики та 6502 грн. - винагорода (1% від суми позики за кожень день прострочення). А тому на підставі вищевикладеного просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати понесені по справі (судовий збір). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала, просила застосувати строк позовної давності, щодо стягнення неустойки та наполягала на тому, що борг вона повернула в повному обсязі, але доказів надатим неможе. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (договір займу від 23.05.2012 року, копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO] та копію паспорту на ім'я [PERSON], [INFO]), суд приходить до наступних висновків: - в судовому засіданні встановлено, що дійсно 23 травня 2012 року між сторонами було укладено договір позики на суму 595 гривень. Вказаним договором було обумовлене зобов'язання відповідача повернути суму позики до 23 червня 2012 року. Згідно з умовами договору у разі несвоєчасного погашення боргу відповідач мала сплатити винагороду у розмірі 1 % від суми позики за кожен день прострочення. В зазначений договором позики термін відповідач зобов'язання належним чином не виконала. 10 липня 2012 року повернула 400 грн. боргу, залишок суми в розмірі 195 грн. не повернула. В результаті порушення умов договору відповідач станом на 18.05.2015 року має заборгованість в сумі 6502 грн., з яких 195 грн. - сума позики та 6502 грн. - винагорода (1% від суми позики за кожень день прострочення). Відповідно до вимог ст. 526, 610, 615 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 509 ч.3 ЦПК України, зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З врахуванням загальних принципів цивільного судочинства, а саме добросовісності, розумності і справедливості, суд вважає необхідним частково задоволити позовні вимоги. Згідно умов договору строк повернення суми позики становив до 23.06.2012 року. 10.07.2012 року відповідачем було повернуто більшу частину позики - 400 гривень. З 23.06.2012 року по 10.07.12012 року кількість днів прострочення становить 18 днів. За вказаний період сума винагороди підлягає стягненню в повному обсязі. Так, 1% з 595 грн. (загальна сума заборгованості) становить 5,95 грн. (595 :100) А тому 5,95 (1%) х 18 (кількість днів) = 107,1 грн., що становить заборгованість по винагороді з 23.06.2012 року по 10.07.2012 року. За період 11.07.2012 року по 18.05.2015 року (кінцева дата нарахування винагороди позивачем) кількість днів прострочення становить 1042 дні. Визначаючи суму заборгованості по виплаті винагороди за даний період суд вважає необхідним виходити із залишку суми заборгованості позики, тобто 195 грн. Так, 1% з 195 грн. (залишок суми заборгованості) становить 1,95 грн. (195 :100) А тому 1,95 (1%) х 1042 (кількість днів) = 2031,9 грн., що становить заборгованість по винагороді з 11.07.2012 року по 18.05.2015 року. Таким чином, загальна сума винагороди ставить 2139 грн. (107,1 грн. + 2031,9 грн.) За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2139 грн. 00 коп. - заборгованість по винагороді за несвоєчасне повернення суми позики та 195 грн. - залишок суми позики. Вирішуючи питання про застосування строку давності за заявою відповідача щодо вимог про стягнення пені, суд приходить до висновку щодо безпідставності такої заяви, оскільки умовами договору передбачено виплату винагороди в разі несвоєчасного повернення позики та жодним чином не такого виду забезпечення позову як пеня. В силу вимог статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені ним по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджено платіжним дорученням. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2139 грн. 00 коп. - заборгованість по винагороді, 195 грн. - залишок суми позики та 243 грн. 60 коп. - витрати позивача по сплаті судового збору, а загальна сума становить 2577 грн. 60 коп. На підставаі викладеного та

Outcome: partial