Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

18 лютого 2019 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 12 березня 2010 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 350 гривень щомісячно. На даний час розмір аліментів не відповідає навіть мінімальному розміру та складає менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з чим, позивач просить суд змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів з 350 гривень щомісячно на 1/4 частку всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не зявились до суду. Судом встановлено, що згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2010 року та ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 350 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] до його повноліття (а.с.6-7). Відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України\~за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 ч. 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року\~\~№ 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги право дитини на достатній життєвий рівень та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому вважає за необхідне змінити спосіб та розмір аліментів, які стягуються з відповідача та стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved