Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

18 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності. 19 вересня 2018 року було відкрито провадження у даній справі. 29 жовтня 2018 року [PERSON] подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а саме позовну заяву про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 31 жовтня 2018 року по справі прийнято збільшені позовні вимоги [PERSON] Даний позов обгрунтував наступним. [INFO] помер [PERSON] , який проживав з позивачем однією сім`єю з 1998 року по [INFO] - день своєї смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка розміром 1,8616 га розташована на території Липівської сільської ради та житловий будинок розташований по [ADDRESS] , який [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , але не встиг її оформити в зв`язку зі смертю. Земельну ділянку позивач оформив в нотаріальному порядку. В оформленні житлового будинку йому відмовлено, оскільки житловий будинок розташований по [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] . Тому він змушений звернутися до суду, в якому просить встановити факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , встановити факт, що [PERSON] проживав разом із позивачем однією сім`єю та визнати за ним право власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . 31 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 15 листопада, 20 грудня 2018 року ухвалами суду справу відкладено. 16 січня 2019 року представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області 12 грудня 2018 року, з якого видно, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області. 16 січня 2019 року ухвалою суду провадження у даній цивільній справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника. 21 серпня 2019 року провадження у справі відновлено та зобов`язано Томашпільську державну нотаріальну контору у разі заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району надати копію спадкової справи із відомостями про коло спадкоємців та видачу свідоцтв про право на спадщину. 06 вересня 2019 року від Томашпільської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа після померлого [PERSON] , заведена №50/2019. З даної спадкової справи видно, що до Томашпільської державної нотаріальної контори з заявою звернулась [PERSON] (а.с.83-91). 15 жовтня 2019 року до суду надійшла заява про залучення до участі правонаступника [PERSON] , у зв`язку зі смертю позивача. 15 жовтня 2019 року ухвалою суду замінено позивача у даній цивільній справі з [PERSON] на його правонаступника [PERSON] , розгляд справи відкладено на 11 :00 год. 04 листопада 2019 року. 04 листопада 2019 року в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовну заяву підтримує, просить позов задовольнити. Представник Липівської сільської ради в судове засідання не з`явився, проте голова сільської ради надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Допитана в судовому засіданні 15 листопада 2018 року свідок зі сторони позивача, [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] Зазначила, що коли померла [PERSON] , її син [PERSON] . залишився сам, [PERSON] почав разом з ним проживати, почали вести вони спільне господарство, [PERSON] хоронив [PERSON] , поставив пам`ятник йому, поминає його. [PERSON] був сином [PERSON] Допитана в судовому засіданні 15 листопада 2018 року свідок зі сторони позивача, [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] , вели спільне господарство, разом проживали. [PERSON] був сином [PERSON] . Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 8) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Так, як видно з матеріалів справи, а саме копії свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [INFO] в с . Липівка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). Згідно акта про смерть № 44 від 23 липня 1993 року [PERSON] померла [INFO] в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області (а.с.31). В записі акта про народження № 57 від 1 листопада 1957 року видно, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками були : мати- [PERSON] , батько - [PERSON] (а.с. 32). Довідкою № 607 від 03 серпня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області передбачено, що [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 13). Як видно з довідки № 606 від 03.08.2018 року, виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради про те, що [PERSON] і [PERSON] , яка померла [INFO] , є одна і та ж сама особа (а.с.14). З виписки погосподарської книги Липівської сільської ради № 588 за 1991 - 1995 роки видно, що [PERSON] є головою двору та її сином є [PERSON] (а.с.15). З виписки погосподарської книги Липівської сільської ради № 587 за 1971 - 1973 роки видно, що [PERSON] є головою двору та її сином є [PERSON] (а.с.16). Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємцем, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Отже, враховуючи наведене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, оскільки той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Липівка Томашпільського району підтверджується показами свідків, довідками Липівської сільської ради Томашпільського району, а також те, що встановлення даного факту має для [PERSON] (правонаступник [PERSON] ) юридичне значення і впливає на прийняття спадщини, суд вважає дану вимогу задовольнити. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , суд виходить з наступного. Метою встановлення заявленого факту є реалізація своїх прав спадкоємцем, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно довідки № 905 від 29.10.2018 року виконавчого комітету Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, [PERSON] спільно проживав з [PERSON] з 1998 року по 25.10.2008 року, тобто на день смерті [PERSON] і вели спільне господарство (а.с. 44). Рішенням Томашпільського районного суду від 25 лютого 2009 року встановлено факт перебування [PERSON] , який помер [INFO] в с. Липівка Томашпільсьокго району Вінницької області на утриманні [PERSON] , жителя с. Липівка Томашпільського району Вінницької області з 2003 року по день смерті, тобто не менш як п`ять років (а.с.17). Отже факт проживання однією сім`єю повністю підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, показами свідків та іншими матеріалами справи. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК в редакції 2003 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що [INFO] в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки № 746 від 14 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який постійно проживав у селі Липівка Томашпільського району Вінницької області, залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом залишився [PERSON] , який спадщину прийняв (а.с.12). Як видно, з довідки про показники об`єкта нерухомого майна № 90 від 29 травня 2018 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 21 травня 2018 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 15 жовтня 2009 року [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , а саме земельної ділянки площею 1,8616 гектарів на території Липівської сільської ради (а.с.6). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 335/01-30 від 12 вересня 2018 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 8). Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, враховуючи наведене, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] проживав однією сім`ю з [PERSON] , а саме з 1998 року по 25 жовтня 2008 рік, житловий будинок розташований по [ADDRESS] [PERSON] прийняв фактично після смерті своєї матері [PERSON] , [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , тому суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved