overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

17 липня 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 17 серпня 2018 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага, у зв`язку із чим сім`я фактично припинила своє існування. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб. Відповідач подав до суду ідентичну заяву, в якій позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2018 року, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження та копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки і позивач і відповідач наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

17 липня 2020 року [PERSON] здала на пошту позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 22 листопада 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що їх сім`я фактично розпалася, оскільки між ними виникли непорозуміння, просить постановити рішення про розірвання шлюбу. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 18). Подала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 2 зв.). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а. с. 17). Подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 листопада 2013 року сторони уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, 7). На даний час однією сім`єю не проживають, їх сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя з відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

17 липня 2020 року до Печерського районного суду м.Києва надійшла вказана позовна заява. 18.11.2020 року позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. Позивач просить розірвати шлюб укладений з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок, почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов`язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Сторони в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами про слухання справи в їх відсутність та просять задовольнити заявлені вимоги. У відповідності до положень ст.223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 03 грудня 2009 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що складено актовий запис №3467. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

17 липня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Державного підприємства «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації») про визнання незаконним та скасування п.п.1.1 пункту 1 Наказу генерального директора ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 18.05.2020 №23. Свої вимоги мотивує тим, що Наказом генерального директора ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 18.05.2020 №23 йому було оголошено догану. Наказ прийнятий на підставі Акта службового розслідування від 08.05.2020. Підпунктом 1.1 п.1 Наказу [PERSON] оголошено догану за невиконання покладених на нього завдань, а саме не проведення професійного навчання працівників та не належний контроль за роботою підлеглих. 20 липня 2020 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 20 липня 2020 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця знаходження юридичної особи. (а.с.40) 06 жовтня 2020 року від відповідача ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не визнають, а Наказ від 18.05.2020 №23 «Про оголошення догани» в цілому та пункт 1.1 Наказу від 18.05.2020 №23 «Про оголошення догани» безпосередньо законним та таким, що не підлягає скасуванню, а позов не підлягає задоволенню. (а.с.46-49) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, з Наказу, винесеного генеральним директором ДП «Сумський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за №23 від 18 травня 2020 року «Про оголошення догани», вбачається, що відповідно до Акта службового розслідування від 08.05.2020,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

17 липня 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 25 грудня 1993 року у Таранівській сільській раді Зміївського району Харківської області, за актовим записом № 46, мотивуючи свій позов тим, що життя з відповідачкою не склалося, подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Подружжя припинило шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Сім`я розпалась остаточно, подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка у перше судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Судові витрати просить стягнути з відповідача на свою користь. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач у перше судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини:сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис № (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Основною причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сімейно - шлюбні стосунки подружжя припинені, спільне господарство не ведеться, внаслідок чого, їхнє подальше сімейне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

17 липня 2020 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що вони з відповідачем є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на утриманні матері, позивачки по справі, при цьому відповідач нікої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На підставі викладеного суд вважає, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. При цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням обставин справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

17 липня 2о15 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В\~обґрунтування вимог заявник [PERSON] посилалася на те, що 19 листопада 2014 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька вона у встановлений законодавством строк звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини, але, постановою нотаріуса від 08 липня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 19 листопада 2014 року, в звязку з тим, що нею не надані документи, які підтверджують родинні відносини. При оформленні паспорта громадянина України, її батько був зазначений як [PERSON], що перешкоджає їй оформити спадкові права.. В звязку з наведеним, [PERSON] в заяві просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона, [PERSON], [INFO], уродженка м. Новомосковськ Дніпропетровської області є дочкою [PERSON], померлого 19 листопада 2014 року. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі. Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, як заінтересована особа в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі. Суд дослідивши докази, надані заявником, приходить до переконання, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], заявник [PERSON] у встановлений законодавством строк звернулася до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після батька, але, постановою нотаріуса від 08 липня 2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON], померлого 19 листопада 2014 року, в звязку з тим, що нею не надані документи, які підтверджують родинні відносини. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 27 червня 1961 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, її батьками в свідоцтві про народження зазначені: мати [PERSON], батько [PERSON]. 13 лютого 1982 року в Новомосковському відділі реєстрації актів цивільного стану [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON]. 09 червня 1989 року в Новомосковському відділі реєстрації актів цивільного стану [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу їй було присвоєне прізвище [PERSON]. Встанволено, що при оформленні паспорта громадянина України, батько заявника був зазначений як [PERSON], що перешкоджає заявнику оформити спадкові права.. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, в тому числі факт родинних відносин. Враховуючи надані докази, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, тому вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-18 00:00:00

17 липня року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 15 червня 2012 року перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Зазначає, що на даний час сімя розпалася, спільне господарство вони не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки. Позивач вважає неможливим спільне проживання та збереження шлюбу, просить шлюб розірвати. Майновий спір між сторонами відсутній. Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксації процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ст. 197 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони 15.06.2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 58, що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб (а. с. 5). На час розгляду справи спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами немає. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Оскільки подружні відносини між сторонами фактично припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя, тому позовні вимоги підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню. Судові витрати залишити за позивачем згідно заяви його представника. У відповідності до ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

17 листопада 1995 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку розміром 2,26 га в адміністративних межах Макіївської сільської ради Смілянського району, яку прийняв [PERSON], але не оформив у встановленому законом порядку, оскільки 1 листопада 2008 року помер. Спадкоємицею по закону на спадкове майно померлого є його дочка [PERSON] Позивач, посилаючись на те, що після смерті батька вона прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживала разом зі спадкодавцем, але не може отримати свідоцтво про право власності у нотаріуса, оскільки за життя батько не отримав правовстановлюючих документів, звернулася до суду і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримала, представник відповідача проти їх задоволення не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], 17 листопада 1995 року, відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 2,26 га в адміністративних межах Макіївської сільської ради Смілянського району, що підтверджується свідоцтвом про смерть та державним актом на право власності на земельну ділянку від 10 лютого 2004 року. За життя [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла [PERSON] будинковолодіння, на яке він отримав свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується повідомленням нотаріуса від 29 червня 2016 року. 1 листопада 2008 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняла його дочка [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем, що вбачається з довідки виконкому Макіївської сільської ради Смілянського району від 11 травня 2016 року № 232/1-14. Інших спадкоємців немає. У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 цього ж Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а тому за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст. 548, 549 ЦК України (редакції 1963 року),

Outcome: approved