Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

17 серпня 2016 року представник позивачів звернувся до суду з вищезазначеним цивільним позовом, в якому просив суд визнати недійсним та скасувати розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №639 від 30.06.2011 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.11.2010 року №1344». Визнати протиправним рішення державного кадастрового реєстратора [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області [PERSON] за № РВ-5100353172016 від 27.06.2016 року про відмову [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та зобовязати внести до Державного земельного кадастру відомості щодо земельної ділянки площею 0,0555 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада (за межами населеного пункту). Визнати протиправним рішення державного кадастрового реєстратора [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області [PERSON] за №РВ-5100351522016 від 23.06.2016 року про відмову [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та зобовязати внести до Державного земельного кадастру відомості щодо земельної ділянки площею 0,0559 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада (за межами населеного пункту). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, 25 серпня 2016 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю у заочному порядку. Представник відповідача [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області в судове засідання не зявився, 25.08.2016 року звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутністю. Представник відповідача [PERSON] районної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 22.11.2010 року [PERSON] районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1344 «Про безоплатну передачу у власність громадянам України [PERSON] та іншим (всього 143 особи) земельних ділянок на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області» (за межами населених пунктів)» яким затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення садівництва та передано безоплатно у власність громадянам України [PERSON] та іншим (всього 143 особи) земельні ділянки загальною площею 9,8230 (га) рілля із земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність або користування і перебувають у запасі, для ведення садівництва на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області. 27.04.2011 року [PERSON] районною державною адміністрацією прийнято розпорядження №404 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.11.2010 року № 1344», яким внесено зміни до назви розпорядження та викладено в новій редакції, замінивши слова «всього 143 особи» на «всього 132 особи» та, відповідно, згідно додатку 1 до розпорядження внесено зміни до списку громадян України, яким безоплатно передаються у власність земельні ділянки на території Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (за межаминаселених пунктів). Згідно пояснювальної записки проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. [PERSON] та інших громадян (всього 132 особи) розроблений на підставі розпоряджень [PERSON] РДА від 22.11.2010 року за №1344 та від 27.04.2011року за №404 та договору №188 від 20.10.2010 року. 30.06.2011 року було прийнято розпорядження №639 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.11.2010 року № 1344», яким у назві та пункті 2 вказаного розпорядження цифри «132» замінено цифрами «135», у пункті 1 цифри «132» замінено цифрами «143», у пункті 2 цифри «9,1430» замінити цифрами «9,3230». Згідно даного розпорядження додаток №1 до розпорядження доповнено, та зазначено, що земельна ділянка №55 площею 0,0600 га передається у власність [PERSON] (№133 додатку), а земельна ділянка під №51, площею 0,0600 га передається у власність [PERSON] Однак, в подальшому за даними громадянами не були зареєстровані земельні ділянки в Державному земельному кадастрі та не видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно ст. 122 ЗК України в редакції, чинній на час винесення даних розпоряджень, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Статтею 122 ЗК України встановлено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно ч. 2 якої рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Обовязковою передумовою для прийняття рішення про передання земельної ділянки у власність громадянина є розроблення та погодження ним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, [PERSON] районною державною адміністрацією при прийнятті розпорядження №639 від 30.06.2011 року було порушено встановлений ст. 122 ЗК України порядок передання земельної ділянки у власність громадян, оскільки збільшення кількості осіб, яким безоплатно передаються земельні ділянки, та сумарного розміру площ земельних ділянок передбачає необхідність внесення змін до проекту землеустрою, що зроблено не було. Частиною 1 ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в редакції, чинній на час прийняття розпорядження, встановлено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Таким чином, наявні всі необхідні правові підстави для визнання розпорядження №639 від 30.06.2011 року «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 22.11.2010 року № 1344» недійсним та його скасування. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», що набрав чинності 01.01.2013 року, внесено зміни до ст. 122 ЗК України, згідно ч. 4 якої Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Згідно п. 13 ч. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 року №26 Головному управлінні Держгеокадастру в Одеській області надано повноваження на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом, на території Одеської області. Зазначені вище земельні ділянки під №51,55 не були зареєстровані за громадянами, в результаті чого наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15-2841/13-16-СГ від 17.05.2016 року [PERSON] було надано право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,06 га із цільовим призначенням - для ведення садівництва. Розташування ділянки відображено в графічних матеріалах. Згідно п. 11 висновку №453/41-16 від 02.06.2016 року [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] погоджено, в п. 8 зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться в землях запасу державної власності, тобто не зареєстрована за жодним громадянином. 14.06.2016 року [PERSON] надала заяву до [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, за результатами розгляду якого, рішенням державного кадастрового реєстратора [PERSON] за №РВ-5100353172016 від 27.06.2016 року відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру із зазначенням того, що земельна ділянка на підставі розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації передана у власність іншому громадянинові. Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №15- 2159/13-16-СГ від 27.04.2016 року [PERSON] було надано право на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Таїровської селищної ради, Овідіопольського району Одеської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,06 га із цільовим призначенням - для ведення садівництва. Розташування ділянки відображено в графічних матеріалах. Згідно п. 11 висновку №452/41-16 від 02.06.2016 року [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] погоджено, в п. 8 зазначено, що дана земельна ділянка знаходиться в землях запасу державної власності, тобто не зареєстрована за жодним громадянином. 09.06.2016 року [PERSON] надала заяву до [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, за результатами розгляду якого, рішенням державного кадастрового реєстратора [PERSON] за №РВ-5100351522016 від 23.06.2016 року відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру із зазначенням того, що земельна ділянка на підставі розпоряджень [PERSON] районної державної адміністрації передана у власність іншому громадянинові. До того ж, щодо обох земельних ділянок згідно відповідей [PERSON] Держгеокадастру в [PERSON] районі Одеської області не встановлено жодних обмежень та вказано, що дані земельні ділянки відносяться до земель запасу. Згідно ч.З ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Вказані вимоги позивачами виконано та надано документи, необхідні для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, однак, всупереч вимог законодавства, реєстром прийнято рішення про відмову, яке позивачі вважають незаконним. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.З ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно ч. 5 ст. 158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Згідно ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави, предметом спору є однорідні права і обов'язки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved