Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

18.12.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за кредитним договором №CNL-300/2024/2006 від 05.09.2006 року у розмірі 510 314,48 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05.09.2006 року між АКБ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №CNL-300/2024/2006, за умовами якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 32 476,30 дол.США, за умови сплати плаваючої відсоткової ставки в розмірі 5,49% та FiDR. В забезпечення виконання зобовязання 05.09.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №SR-300/1372/2006. Кінцевим строком повернення коштів є 05.09.2021 року. У звязку з невиконанням позичальником умов договору станом на 17.11.2017 року за позичальником утворилась заборгованість в розмірі 501 314,48 грн., що є еквівалентом 19 274,31 дол. США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 14 241,97 дол. США, що є еквівалентом 377 076,20 грн., заборгованості за відсотками за період з 05.02.2015 року по 16.11.2017 року в розмірі 5 032,34 дол. США, що є еквівалентом 133 238,28 грн. 19.12.2017 року судом здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області щодо місця проживання відповідача та 10.01.2018 року отримано відповідь. 11.01.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 06.02.2018 року копію ухвали про відкриття провадження отримано позивачем, 15.02.2018 року відповідачем [PERSON] 09.02.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копій валютного меморіального ордеру та виписки з рахунку боржника. 10.03.2018 року до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи детального розрахунку заборгованості за кредитним договором. 27.02.2018 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому зазначає, що 06.03.2006 року вона уклала з АКБ «Приват Банк» кредитний договір №DNR0GK00000240, за яким вона отримала кредитні кошти для придбання квартири. В вересні 2006 року цей кредит було рефінансовано АКБ «[PERSON] Аваль». Так, 05.09.2006 року вона уклала з АКБ «[PERSON] банк Аваль» кредитний договір №CNL-300/2024/2006, предметом якого є погашення заборгованості за кредитним договором №DNR0GK00000240, укладеним з АКБ «ПриватБанк». Договір передбачав передання їй кредитних коштів у дол.США, з цільовим використанням для погашення поточної заборгованості, однак в дійсності вона не отримувала кредитних коштів, валютно обмінна операція не здійснювалась, натомість АКБ «[PERSON] Аваль» було переведено на її поточний рахунок у АКБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 163 258,36 грн., тобто відразу у національній валюті. Таким чином, правочин від 05.09.2006 року є удаваним, кредит в іноземній валюті не надавався. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2015 року визнано кредитний договір від 05.09.2006 року удаваним правочином. За період з 04.10.2006 року по 30.01.2015 року нею сплачено на погашення кредиту 334969,03 грн., тобто здійснено переплату в розмірі 171710,67 грн., у звязку з чим, вважає своє зобовязання повністю виконаним. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористався. Згідно статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до\~ст. 275 ЦПК України,\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Як встановлено з матеріалів справи, 05.09.2006 року між АКБ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №CNL-300/2024/2006, предметом якого є погашення поточної заборгованості позичальника в розмірі 32 476,30 дол.США,Є шляхом перерахування коштів на поточний рахунок №26203001710533. 05.09.2006 року між АКБ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] укладено в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] договір поруки. Відповідно до Статуту, позивач є правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «[PERSON] банк Аваль». На підтвердження факту видачі кредиту [PERSON], позивачем надано копію валютного меморіального ордеру №1 від 05.09.2006 року, який не підписаний позичальником. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2015 року, яке набрало законної сили 11.01.2017 року, визнано кредитний договір №CNL-300/2024/2006 від 05.09.2006 року, укладений між АКБ «[PERSON] банк Аваль» та [PERSON] удаваним правочином та таким, що був укладений в національній валюті України, а саме в розмірі 163\~258,36 грн. на умовах, викладених в договорі. Позивачем даний факт суду не повідомлений, про існування вказаного судового рішення не зазначено, копію рішення суду до матеріалів позову не долучено, не дивлячись на те, що ПАТ «ОТП [PERSON]» неодноразово подавалась апеляційна скарга на вказане рішення суду від 22.06.2015 року, отже позивачу достовірно відомо про зміст рішення від 22.06.2015 року. Всупереч рішенню Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2015 року, яке є обовязковим для сторін по справі, позивачем здійснено розрахунок заборгованості у дол.США, як за тілом кредиту так і за відсотками. Згідно зі ст.\~1054\~Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 530\~ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред'явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов'язків. Позивачем не надано розрахунку заборгованості у національній валюті з урахуванням вже сплачених позичальником сум. Враховуючи, що між сторонами укладено кредитний договір у національній валюті, що встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.06.2015 року, а позивачем здійснено нарахування відсотків та заборгованості за тілом кредиту у дол.США з подальшим конвертуванням у гривню, що є безпідставним, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed