Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

18 березня 2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою, уточненою 24 червня 2021 року, до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач відмовляється від утримання та виховання дитини. Станом на 01 березня 2021 року має заборгованість по аліментам в розмірі 102 554 грн. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2021 року підготовче засідання по справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач відзив на позов не надав. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Павлова Є.Г. надійшла заява, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове повторно не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи: Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради Нікіфорової Ю.В. надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності представника. Від представника третьої особи: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ковтун В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі. У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У ході судового розгляду встановлено, що 17 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 9). Від спільного подружнього життя мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.6). Відповідно до довідки № 666 від 12 березня 2021 року дитина [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю (а.с.18). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їх доньки [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів [PERSON] має борг по аліментам, який станом на 01 березня 2021 року становить 102 554 грн. (а.с.5). Згідно з характеристикою, виданою 15 березня 2021 року загальноосвітнім навчальним закладом «Колегіум № 11» за час навчання [PERSON] у школі батько [PERSON] жодного разу не відвідував школу і не цікавився її успіхами в навчанні, дитину із школи не забирав (а.с.19). Таким чином, факт утримання, піклування та виховання дитини тільки матір`ю знайшов своє підтвердження в матеріалах справи. З відповіді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 01-25/21/118/2021 від 15 червня 2021 року на адвокатських запит встановлено, що відповідно до даних автоматизованої системи документообігу суду [PERSON] засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до відбуття покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі (а.с.43). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради [PERSON] більше семи років не спілкується з донькою та проявляє до неї батьківської турботи, свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по її утриманню та вихованню, не відвідує доньку, матеріально не забезпечує, тому орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.40-42). У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, поведінка відповідача є винною. Окрім того, матеріали справи містять копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 12 квітня 2017 року про те, що він відмовляється від утримання, виховання та від батьківських прав на свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.15), що свідчить про свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, а також виходячи з інтересів дитини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 908 грн. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved