Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

18 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 21 листопада 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося внаслідок протилежних поглядів на шлюб та сімю. Вказує, що з 19 червня 2017 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинено, проживають окремо. Вважаючи, що шлюб розпався остаточно, просить його розірвати. Позивач [PERSON] до підготовчого судового засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Крім того вказала, що вона категорично відмовляється від надання судом строку для примирення та те, що між нею та відповідачем у добровільному порядку вирішені питання щодо місця проживання дитини та розподіл спільного майна.Після розірвання шлюбу просила прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] також до підготовчого судового засідання не прибув, але в матеріалах справи від нього мається заява, підпис якого засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], пронадання згоди на розірвання шлюбу з [PERSON] Крім того вказав, що не претендує на розподіл спільного майна, набутого під час шлюбу та не заперечує проти проживання їх спільного сина разом з матір'ю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2015 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстраціїГоловного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3488. У шлюбі мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження серії І-НО № 714317. Про наявність спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, а також майнового характеру, станом на день розгляду справи сторонами не заявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, зважаючи на визнання предявленого позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що відповідно ухвали суду від 21 червня 2018 року позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору за подання позову, у звязку із чим у відповідності до положень ст.ст. 133, 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 352,40 гривень. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved