overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

19 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2015 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, попередньо надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25.03.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №130032 від 25.03.2015 року, актовий запис №235 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №223948 від 23.07.2015 року, актовий запис №720 (а.с.6). Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. З травня 2016 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодна, відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечать інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 25 червня 1988 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дорослого сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2013 року. Відповідач почала мешкати з іншим чоловіком. Позивач, вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї між ними є неможливим. Відповідач відмовилася подавати спільну заяву, що і сталою причиною звернення до суду. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.1). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Зазначив, що стосунків не має понад 2,5 років. Дружина пішла мешкати до іншого чоловіка. Збереження шлюбу не можливе. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 25 червня 1988 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] (до шлюбу Дробушко) О.В., що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії I-КИ № 327703 від 04 грудня 2015 року, актовий запис 719 (а.с.3). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 27.07.2012 року, який зареєстрували у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 419. Від цього шлюбу вони дітей не мають. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він з кінця квітня 2014 року з відповідачем шлюбні стосунки не підтримує, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач в судове засідання не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак в судове засідання надала заяву, в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про шлюб, виданого повторно, [NUMBER], 27 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 419. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилаються позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що відповідач просить відновити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його відновити. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 551,20 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 19 листопада 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на подружнє життя, у зв'язку з чим виникали сварки та непорозумінні, які віддалили їх один від одного. Шлюбні відносини між ними припинені в кінці 2015 року та з того часу вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 9). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила її прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін (а.с. 10). На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 20 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами припинені в кінці 2015 року, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судове засідання сторони не зявилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2002 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 26 січня 2003 року (а.с. 8). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сімї вважають неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. У судовому засіданні від 11.08.2016 позивач позов підтримав та просив його задовольнити, відповідач просила відмовити в його задоволенні. Ухвалою суду від 11.08.2016 сторонам надано строк для примирення 1 місяць. У судове засідання від 12.09.2016 сторони не з'явилися, у поданих письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, а позов задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Через несумісність характерів спільне подружнє життя у сторін не склалося, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, поновлювати їх наміру не мають, примирення та збереження сім'ї вважають неможливим. На виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, суд ухвалою від 11.08.2016 надавав сторонам строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не досягнуто. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін та дітей. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить його задовольнити, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і вони розійшлися. В позовній заяві вказує, що 15 листопада 2005 року сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося через відсутність поваги та різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У звязку із цим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, яким просить суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивач і його представник позовні вимоги повністю підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши сторони вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2005 року Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 09, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 030069 від 09.12.2005 року в матеріалах справи (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 447768 від 01.06.2016 року в матеріалах справи (а.с.7). Шлюб сторін виявився невдалим через відсутність взаємного порозуміння, різні погляди на життя та ведення господарства, внаслідок чого виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З жовтня місяця 2013 року відповідачка проживає окремо від позивача. Фактично сімя сторін розпалася, шлюб існує лише формально на примирення сторони не згодні. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, а отже сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню відповідно до ст. 112 СК України, так як подальше життя подружжя у шлюбі буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що не може оформити право власності на спадкове майно. 27 липня 2015 року померла її мати [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями та побутовими спорудами в с. Кремеш Локачинського району Волинської області. Спадщину вона прийняла, подавши заяву до нотаріальної контори, однак в отриманні свідоцтва про право власності їй відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Інших осіб, які б мали право на спадкування нема, оскільки її брат [PERSON] помер. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 6 по вул. Вишневій в с. Кремеш Локачинського району Волинської області з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і вказав, що є всі підстави для його задоволення. Інших спадкоємців на майно немає. Представник відповідача позов визнав, заперечень проти позову сільська рада не має. Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення в Локачинську державну нотаріальну контору, що підтверджується спадковою справою №251/2015 від 09.12.2015 року. За заповітом від 12.03.1996 року [PERSON] все своє майно та житловий будинок з господарськими приміщеннями заповіла своїй дочці [PERSON] (а. с. 4). Спірне майно належало спадкодавцю, що підтверджується довідкою Заячицівської сільської ради Локачинського району № 566 від 09.12.2015 року та витягом з погосподарської книги № 3 за 2011-2015 роки (а. с.7, 11). Так як, на момент відкриття спадщини спадкодавцю належало право власності на спірне майно, то суд прийшов до висновку, що право власності на нього переходить до позивача, як спадкоємця за заповітом і за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

19 липня 2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що не може оформити право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну частку (пай) та заощадження, які залишилися після смерті батька [PERSON], у зв'язку з тим, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме: вважав, що прийняв спадщину, постійно проживаючи з батьком. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримави позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позов визнала і вказала, що інші особи з претензіями на спадщину в сільську раду не зверталися. Згідно з довідкою Затурцівської сільської ради № 805 від 23.11.2009 року після смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON], майно складається з житлового будинку з надвірними будівлями, земельного паю, заощаджень (а. с. 7). Постановою завідувача Локачинської нотаріальної держнотконтори від 8 липня 2016 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за законом, не може оформити спадщину в звязку з тим, що пропустив строк для її прийняття. Суд вважає, що позивач пропустив даний строк з поважної причини. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 19 липня 2016 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 08 липня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Вважає, що відповідач повинен систематично надавати допомогу на утримання дитини та остання має бути систематичною і надаватись в розмірі, який забезпечить всі потреби дитини, він працездатний, на даний момент проходить службу у військовій частині [NUMBER] . У зв`язку з чим, просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття і вважає, що 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця буде достатньо для задоволення потреб дітей. В судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 липня 2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, і з урахуванням вимог ст.182\~СК України, з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров`я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати\~ на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved