Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

17 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати, що [PERSON], [INFO], являється її батьком, про що просить внести відповідні відомості до актового запису про її народження.. Позов обґрунтовано наступним. У свідоцтві про народження позивачки відсутній запис про батька, оскільки на час її народження батько і мати не перебували у офіційних шлюбних відносинах. До народження позивачки батьки-Загороднюк [PERSON] і [PERSON] жили разом, вели спільне господарство. Після народження позивачки батьки разом проводили родини та хрестини позивачки. В даний час батько вирішив скласти заповіт на імя дочки-позивачки у справі, однак у свідоцтві про народження позивачки відсутній запис про батька, тому необхідно визнати батьківство відповідача щодо позивачки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, підтверджує, що він є батьком позивачки, оскільки проживав разом із матірю позивачки [PERSON] разом, однак офіційно шлюб не зареєстрували. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] Пояснили, що вони є сусідами та були присутніми на весілля [PERSON] з [PERSON], які в подальшому шлюб офіційно не зареєстрували, хоча за спільне життя мали трьох спільних дітей. Свідки впевнено стверджують, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом до народження позивачки [PERSON], вели спільне господарство, проводили разом родини та хрестини останньої, разом виховували та утримували позивачку. З тих пір та до сьогоднішнього дня [PERSON] стверджує своє батьківство відносно [PERSON] Позивачка постійно приїжджає до батька, підтримує його, допомагає йому. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків, розглянувши заяву відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року- дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Як вбачається із роз'яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. При цьому слід враховувати дату народження дитини: якщо помер батько дитини, яка народжена після 1 січня 2004 р., факт його батьківства може бути встановлений на підставі різних доказів (зокрема, висновку судово-медичної експертизи). Справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, а також у ст. 53 КпШС, тому, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України, до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. За наявності наданих доказів, суд вбачає. Що позивач пропустив строк позовної давності, однак, відповідно до ст. 267 ч. 3 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи, що від відповідача не надходило ніяких заяв, про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне прийняти рішення по суті спору. Судом встановлено, що 22 січня 1958 року в с.Жолоби Томашпільського району Вінницької області народилася [PERSON]. 31 січня 1958 року в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 8, місце реєстрації-Паланська сільська рада. Матірю дитини записано [PERSON]. В графі батько-прочерк (а.с.5). [PERSON] укладала шлюб із [PERSON], після чого брала прізвище [PERSON], однак 1 грудня 1978 року шлюб із [PERSON] було розірвано. (а.с.4). 18 жовтня 1979 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки Жолобянської сільської ради № 95 від 21 травня 2014 року, [PERSON] дійсно являється дочкою [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із виписки з погосподарської книга за 1971-1973 роки, головою двору значиться [PERSON], [INFO], дружиною-Загороднюк [PERSON], [INFO], дочкою-Загороднюк [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, 14 квітня 2012 року в с.Жолоби Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.23). Відповідно до норм ст..53 КпШС-встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відновідно до норм ст.. 55 КпШС-запис батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Підставами для визнання батьківства є: обставини того, що батьки дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах і проживали однієї сімєю до зачаття дитини; відповідач знав про вагітність від нього і не заперечував свого батьківства, забрав жінку з дитиною з пологового будинку; хрестини робили разом, під час яких він стверджував своє батьківство тощо. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] позов [PERSON] визнано, матеріалами справи та поясненнями в судовому засіданні свідків підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах і проживали однією сімєю до зачаття дитини [PERSON], відповідам [PERSON] знав про вагітність від нього [PERSON] і не заперечував свого батьківства, забрав жінку з дитиною з пологового будинку, родини та хрестини проводили разом, під час яких та в подальшому до сьогоднішнього дня стверджував своє батьківство, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, які підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved