Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

19.08.2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації [PERSON] (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк», банк, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідачі) про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 28.08.2006 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 162/06ф (далі кредитний договір). Згідно пунктів 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 30000 доларів США з терміном повернення кредиту 27.08.2012 року. Згідно п.1.1.3 Кредитного договору, річна ставка за користування кредитними коштами становила 14%. Згідно Додаткової угоди № 03 до Кредитного договору, укладеної 15.12.2008 року, розмірі річної ставки був збільшений до 17% річних. Відповідно до п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом строки та на умовах, визначених Кредитним договором. Загальна сума заборгованості за кредитним договором №162/06ф склала 1\~462 659,75 грн. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором 11.08.2006 року між банком та [PERSON], який є майновим поручителем позичальника, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 7091. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору, іпотекодавцем передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно: трьохкімнатна квартира загальною площею 46,5 кв.м., розташована за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, б. 32 кв. 22 та належить майновому поручителю на праві власності. У звязку з посвідченням іпотечного договору 30.08.2006 року накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 60. Оскільки згідно з зазначеними умовами договору іпотеки задоволення вимог здійснюється шляхом набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись зазначеним способом. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Просить суд звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 11.08.2006 року, який укладений між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 7091, а саме: трьохкімнатна квартира загальною площею 46,5 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] та належить майновому поручителю на праві власності, шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» на предмет іпотеки: трьохкімнатна квартира загальною площею 46,5 кв.м., що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, б. 32 кв. 22, та належить майновому поручителю на праві власності. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву (вх. ЕП 2346 від 16.12.2015 року) з проханням справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 28.08.2006 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 162/06ф. Згідно пунктів 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в сумі 30 000 доларів США з терміном повернення кредиту 27.08.2012 року. Згідно п.1.1.3 Кредитного договору, річна ставка за користування кредитними коштами становила 14%. Згідно Додаткової угоди № 03 до Кредитного договору, укладеної 15.12.2008 року, розмір річної ставки був збільшений до 17 % річних. Відповідно до п.п. 3.3.3., 3.3.4. Кредитного договору позичальник зобовязується повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом с троки та на умовах, визначених Кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за вказаним кредитним договором 11.08.2006 року між банком та [PERSON], який є майновим поручителем позичальника, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 7091. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору, іпотекодавцем передано в іпотеку банку наступне нерухоме майно: трьохкімнатна квартира загальною площею 46,5 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] та належить майновому поручителю на праві власності. Згідно п.5.1.6, 5.1.7 Іпотечного договору, в разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи Іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків іпотекодавця /позичальника. Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.4.1.12. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором, кредитним договором та чинним законодавством України. Відповідно до п.7.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №162/06ф станом на 04.06.2015 р. сума заборгованості становить 52\~953,72 доларів США (по курсу НБУ 21,005961 грн. на 04.06.2015 р. еквівалент становить 1\~112\~406,80 грн.), яка складається з заборгованості за кредитом 26\~812,40 доларів США, відсотки 26\~144,32 доларів США, комісія за РО 0,00 доларів США та штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 350\~252, 95 грн., а всього 1\~462 659,75 грн. У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за кредитним договором, у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Тому суд приходить до висновку про задоволення вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільняється. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір у справі складає 3654,00грн., слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved