Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

17 травня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що 15 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №76, видане 15.11.2011 року. Під час шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №67, видане 17 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області. Протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, матеріально сім`ю не забезпечує, майже щодня, на побутовому ґрунті влаштовує вдома сварки та скандали, під час яких він її ображає як жінку в присутності їхнього малолітнього сина та її двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, яких він не поважає та систематично ображає. Їхній спільний з відповідачем син зареєстрований та проживає разом із нею в [ADDRESS] , про що свідчить довідка №1175 від 13.05.2019 року, видана КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство». Вона самостійно утримує та виховує сина. Відповідач хоча з ними і проживає без реєстрації, зовсім не надає коштів на його утримання, хоча має можливість допомагати утримувати дитину фінансово, адже фізично здоровий, отримує, хоча і не систематично, але дохід у значних розмірах, оскільки працює неофіційно, нічим не хворіє, інших утриманців не має. Єдиним її джерелом доходу є заробітна плата, яка є нижча мінімальної, вона працює буфетницею в Радехівській центральній районній лікарні, про що свідчить Довідка Радехівської ЦРЛ за №58 від 15.05.2019 року. Фінансово їй утримувати сина важко, оскільки вона має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу, сина [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] . Тому їй важко одній забезпечити їхній спільній дитині достойні умови проживання, забезпечити її повноцінним харчуванням та всім необхідним для її всебічного розвитку. Просить ухвалити рішення яким, стягувати з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , аліменти на її користь для утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на дитину, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня її звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону та просить судові витрати покласти на відповідача по справі (а.с.3-5). В судовому засіданні позивач надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просила задовільнити позов. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки не повідомив, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.23). Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечила позивач. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 15 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 15 листопада 2011 року (а.с.8). За час перебування в шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане 17.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №67) (а.с.9). Позивач має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.10). [PERSON] працює буфетчицею в Радехівській центральній районній лікарні, про що свідчить довідка Радехівської ЦРЛ №58 від 15.05.2019 року (а.с.11). Їх спільний з відповідачем син зареєстрований та проживає разом із нею в [ADDRESS] , що вбачається з довідки №1175 від 13.05.2019 року, видана КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство» (а.с.12). Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітній син проживає разом із позивачем та перебувають на повному матеріальному утриманні позивача і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимоги позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини є правомірними. Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Відповідач є працездатного віку, тому суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дітини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам закону. Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд робить висновки про те, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дітей, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров`я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved