Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

18.08.2020 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеним договору купівлі-продажу будинку. Позов мотивований тим, що він 08.11.2002 р. згідно договору купівлі - продажу придбав у [PERSON] спірний будинок. [INFO] [PERSON] померла, а її спадкоємцем є відповідач. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, чим створює йому перешкоди у оформлені права власності на даний будинок, позивач просив визнати договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладеним, а також визнати за ним право власності на вказаний будинок. Сторони до суду не з`явились. Відповідач відзиву не подав. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Позивачем надано копію договору, складеного на аркуші паперу та виконаного рукописним текстом, зі змісту якої слідує, що 08.11.2002 року між позивачем та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по [ADDRESS] . За умовами договору [PERSON] за 2000 грн. продала, а позивач купив зазначений житловий будинок з господарськими будівлями (а.с.11). На підтвердження права [PERSON] на вказаний будинок, позивач долучив копію витягу із погосподарської книги, з якої слідує, що власником будинку є [PERSON] (а.с.20). Суд звертає увагу, що договір купівлі-продажу, який позивач просить визнати «укладеним» (хоча із суті позову - дійсним), укладений ще до набрання чинності Цивільним кодексом 2004 р. Тобто на момент його укладення керувалися ЦК УРСР 1963 р. У зв`язку із цим між покупцем і продавцем виникли цивільні майнові правовідносини, що регулювалися правилами ЦК УРСР. У частинах першій, другій статті 227 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі продажу) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Згідно частин першої, другої статті 47 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент укладення договору купівлі продажу) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З наведеного слідує, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Суд наголошує на тому, що довести потрібно факт ухилення від нотаріального посвідчення договору саме сторони договору, а не будь-якої іншої особи, наприклад спадкоємця, як заявлено у цій справі. Однак, позивачем не надано доказів, що інша сторона правочину, а саме [PERSON] , ухилялася від нотаріального посвідчення угоди, чи взагалі одна зі сторін зверталися до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії, а тому відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та відповідно до статей 47, 227 ЦК УРСР,

Outcome: dismissed