Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

18 травня 2016 року позивачі звернулися до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. У судовому засіданні позивачі просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона народилася [INFO] року в с.Коптевщина Овруцького району Житомирської області. Її батьками в свідоцтві про народження зазначені, відповідно: [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті матері відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) розміром 7.33 в умовних кадастрових гектарах, які розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської обалсті . Мати заповіту не залишила. Після її смерті спадщину фактично прийняв їх батько [PERSON], спільно проживаючи у спадковому будинку але правовстановлюючих документів батько не зробив, оскільки помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вище зазначену земельну частку (пай) та земельну ділянку площею 5.3731 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківсьокої області. Дана земельна ділянка розбита на земельні ділянки, а саме: площею 4.7626 га кадастровий номер: [NUMBER] та площею0.6105 га кадастровий номер [NUMBER]. Батько заповіту не залишив. Після поховання батьків вони з сестрою [PERSON] , лише в березні місяці 2016 року від орендара дізналися про земельні ділянки, які належали їх батькам, так як той запропонував продовжити термін їх оренди. Правовстановлюючі документи на земельні ділянки в спадковому будинку спочатку ними не були знайдені, пізніше коли сплинув час вони їх знайшли. Звернувшись до відділу Держгеокадастру у Шевченкеівському районі Харківської області вона та сестра дійсно дізналися, що їх батькам були видані правовстановлюючі документи на вищезазначені земельні ділянки. Звернувшись до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини за законом їй та сестрі було відмовлено, так як в свідоцтві про її народження по батькові , батька вказано помилково [PERSON] , а не [PERSON], а також сплинув строк прийняття спадщини. Вони позбавлені можливоості оформити спадщину у інший спосіб , тому звернулися до суду та просять поновити строк для звернення до суду за захистом не визнаного права , встановити факт того, що [PERSON] є донькою [PERSON], померлого [INFO] року та визнати за ними право власності на земельні ділянки, які належали батькові, згідно сертифікату на земельну частку (пай), та державного акту на право власності на земельну ділянку. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Пояснила ,що повністю під тримає пояснення своєї сестри та зазначила ,що [PERSON] є дійсно її сестрою, в свідоцтві про її народження є помилка в написанні по батькові їх батька ,це завадило своєчасно звернутися до нотаріальної контори а також , відсутність правовстановлюючих документів не дало змоги оформити спадщину. В судове засідання представник Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився надавши письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності та проти задоволення позову позивачів незаперечує. Представник позивачів позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити у повному обсязі. Суд заслухавши пояснення позивачів, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження ([NUMBER], виданого Хлупляни с/р Словечанського району Житомирської області від 2 квітня 1962 року) батько позивачів - [PERSON] , народився [INFO] Свідоцтвом про одруження ([NUMBER], виданого Покалевською сільською радою Овручського району Житомирської області від 10 серпня 1962 року) засвідчено той факт, що батьки позивачів [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження від 5 лютого 1965 року, народилася [INFO] [PERSON] її батьками вказані відповідно: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 26 лютого 1988 року [PERSON] , одружилася та отримала прізвище [PERSON] . З свідоцтва про народження (серії [NUMBER] від 30 січня 1968 року) [INFO] року, народилась [PERSON] , її батьками вказані відповідно: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого Шевченківським райвідділом реєстрації актів громадського стану Харківської області від 12 жовтня 2001 року), мати позивачів [PERSON], померла [INFO] року. З свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого Семенівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 16 лютого 2010 року) вбачається, що батько позивачів - [PERSON], помер [INFO] року. Допитана в судовому засіданні свідок: [PERSON], підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] були одружені та проживали на території с.Семенівка Шевченківського району Харківської області до дня своєї смерті. Від даного шлюбу залишилися дві доньки: [PERSON] та [PERSON], що є позивачами за справою. За життя матір'ю та батьком позивачів були отримані: сертифікат на земельну частку (пай) серія [NUMBER] та державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], дані земельні ділянки розташовані на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. З довідок №344, №345 виданих Семенівською сільською радою Шевченківського району Хакрівської області вбачається, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року та [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року були одружені та були зареєстрованимим та проживали до дня своєї смерті в [ADDRESS] та мали склад сім'ї: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - онуки. Довідки №Б-27/0-31/6-16 від 15 березня 2016 року, №Б-39/0-43/6-16 від 11 квітня 2016 року Держзгеокадастру у Шевченківскьому районі Харківскьої області зазначають, що [PERSON] державний акт , взамін сертифікату (серія [NUMBER], що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER] по реформованому КСП ім.Куйбишева) не видавався, вартість земельної частки (паю) станом на 01 січня 2016 року становить 185 985.00 грн. Також за [PERSON] належить земельна ділянка площею 5.3731 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], вартість земельної ділянки на 01 січня 2016 року становить 32830.82 грн. Листом № 115 від 18 травня 2016 року позивачам відмовлено, у видачі відповідного свідоцтва у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів , що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти ,що мають юридичне значення а саме встановлення родиних відносин між фізичними особами. Виходячи з вищевикладеного , пояснення позивачів, свідка , досліджених документів , суд дійшов до висновку , що [PERSON] та [PERSON] , померлий [INFO] року, є однією ж і той же особою, а [PERSON] є його донькою. Враховуючи , що встановлення факту, родинних відносин для позивача [PERSON] має юридичне значення, оскільки вона має намір прийняти спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року , тому вимоги у цієї частині підлягають задоволенню. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року . Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він- фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Матеріали справи містять докази того , що на час відкриття спадщини [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном , після смерті своєї дружини [PERSON] та успадкував всі належні їй права на обов'язки. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. За правилами ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частина 5 статті 1268 Цивільного кодексу України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Відповідно до п. 4.20 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та витягу з Державного земельного кадастру. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. За змістом ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи ,що по справі не заявлено про застосування строків позовної давності суд вважає можливим поновити пози вачам їх право на звернення до суду за засхистом не визнаного прав. Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги та визнання за ними права власності не порушує нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], та [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved