Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

18 лютого 2019 року, представник позивача [PERSON] звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовною заявою, яку в подальшому уточнив та в остаточній редакції якої від 25.02.2019 р., просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 24 квітня 2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 129), в якому у сторін народився малолітній син [PERSON] , [INFO] , з приводу місця проживання якого спір між сторонами відсутній, з огляду на проживання дитини разом із матір`ю, посилаючись на те, що сімейне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні (подружні) відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, а тому подружні стосунки між сторонами припинені та їхня сім`я розпалася, шлюбні стосунки вони не підтримують, у зв`язку з чим, на сьогодні їхній шлюб носить формальний характер і подальше збереження їхнього шлюбу немає сенсу і буде суперечити правам та свободам позивача та малолітньої дитини. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотними поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки не повідомив, однак, разом зі своїм представником надали до суду письмову заяву, в якій повністю підтримали свій уточнений позов в редакції від 25.02.2019 р., який просили задовольнити і слухати справу у підготовчому судовому засіданні без їхньої участі (а.с. 28,30). Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується зворотними поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій повністю визнала позов, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила суд слухати справу у підготовчому судовому засіданні без її участі, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » (а.с. 31). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до якої, за результатами розгляду підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що офіційно, шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 24 квітня 2010 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 129), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 03.04.2012 р . , в якому у сторін народився малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 21.02.2019 р., з приводу місця проживання якого спір між сторонами відсутній (а.с. 6,21). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні (подружні) відносини та обов`язки з ведення спільного господарства, а тому подружні стосунки між сторонами припинені та їхня сім`я розпалася, шлюбні стосунки вони не підтримують, у зв`язку з чим, на сьогодні їхній шлюб носить формальний характер і подальше збереження їхнього шлюбу немає сенсу і буде суперечити правам та свободам позивача та малолітньої дитини. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин - буде суперечити інтересам та свободам позивача, малолітньої дитини та моральним засадам суспільства. Питання щодо розподілу судових витрат по справі в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем у позові не ставиться, а тому судом не розглядається.

Outcome: approved