Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

18.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2003 року. На теперішній час в зазначеній квартирі зареєстрована її донька [PERSON], її онук [PERSON] та колишній зять [PERSON] Але фактично [PERSON] з червня 2014 року в зазначеній квартирі не мешкає, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат на утримання будинку та не приймає участі в спільному побуті, місце проживання його невідоме. Реєстрація в належній [PERSON] квартирі відповідача суттєво обмежує її право володіння, розпорядження та користування житловим приміщенням. Тому, вона просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, враховуючи думку позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2003 року [PERSON] є власницею квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS].(а.с.7) Відповідно до довідки про склад сім»ї від 17.06.2015 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.(а.с.14) За відомостями адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області гр. [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO].(а.с. 24). Згідно актів обстеження квартири [ADDRESS], від 21.11.2014 року та 17.06.2015 року [PERSON] в зазначеній квартирі зареєстрований, але фактично не проживає з 14 червня 2014 року.( а.с. 12,13 ). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні по поважним причинам більше шести місяців, цей термін за заявою відсутнього може бути подовжений наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в результаті відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд встановив, що відповідач з 2014 року не проживає в зазначеному будинку, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат на утримання будинку та не приймає участі в спільному побуті. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягується судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved