Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

17 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 14 вересня 2013 року Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області було зареєстровано шлюб позивача і відповідача, актовий запис №09. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.09.2013 року. В даному шлюбі подружжя дітей не має. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на життя, сім'ю, немає спільних інтересів, не вдається налагодити нормальні сімейні взаємовідносини. Чоловік зловживає спиртними напоями. Все це в сукупності призвело до розладу шлюбних відносин. Подружжя проживає окремо з 25 жовтня 2013 року, шлюб існує формально. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи за її відсутності і позовні вимоги задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення у справі позивач не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, про причину неявки суд не повідомив, пояснень та заперечень на позов, а також заяву про відкладення розгляду справи, не подав, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності та ухвалити заочне рішення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 вересня 2013 року Боремельською сільською радою Демидівського району Рівненської області було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис №09. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 14.09.2013 року (а.с. 4). В даному шлюбі подружжя дітей не має. Враховуючи те, що сторони певний час подружні відносини не підтримують і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, збереження сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб за вимогою позивача слід розірвати. Позивач [PERSON] висловила бажання після розірвання шлюбу іменуватися своїм дошлюбним прізвищем [PERSON], тому прізвище позивача слід змінити з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції №21 від 10.01.2014 року, виданої адвокатом [PERSON], позивач [PERSON] понесла витрати на правову допомогу, за складання позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 200 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір згідно з квитанцією №к13/D13 від 13 січня 2014 року (а.с. 2). На підставі статей 24, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved