Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

18 червня 2015 року [PERSON] звернулась в суд до [PERSON] про визнання правочинів недійсними та визнання права власності на автомобіль. В обгрунтування заявлених вимог вказала, що 24.09.2013 року придбала за власні кошти на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб NISSAN ALMERA, 2007 року випуску. У вересні 2014 року відповідач без відома та участі позивача на підставі фіктивної довіреності серії НАВ 670184 від 17.09.2014 року отримав у Центрі ДАІ №12 м. Києва новий дублікат свідоцтва про реєстрацію автомобіля серії [NUMBER] в обмін на нібито втрачене свідоцтво про реєстрацію автомобіля [NUMBER]. 24 вересня 2014 року у Центрі ДАІ №12 м. Києва спірний автомобіль на підставі підробленої довіреності, дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] і довідки-рахунка ВІА №756904 від 24.09.2014 року, виданої ТОВ «Брок-Аудит Системс», було здійснено перереєстрацію автомобіля NISSAN ALMERA, 2007 року випуску, на нового власника - [PERSON] з видачею державних номерних знаків [NUMBER] і свідоцтва про реєстрацію автомобіля [NUMBER]. Окрім того, [PERSON] посилалась на судовий розгляд кримінального провадження №12014100100011155 від 12.10.2014 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 15 ч. 3 ст. 289 ч. 1 КК України, при розслідуванні якого було проведено ряд почеркознавчих експертиз, які встановили, що підпис та рукописний запис в довіреності та журналі реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Вержиковського О.М. не належить позивачу. Оскільки спірна нотаріально посвідчена довіреність не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, зокрема, видана поза волею позивача (ч. 3 ст. 203 ЦК України), даний правочин є недійсним згідно положень ст. 215 ЦК України. При цьому, на думку [PERSON], недійсною є також довідка-рахунок серії ВІА №756904 від 24.09.2014 року, якою посвідчується купівля-продаж спірного транспортного засобу, так як такий документ виданий поза волею власника. З огляду на те, що відповідачем були здійснені дії щодо відчуження спірного автомобіля, який належить позивачу, остання вважає, що право власності на спірний автомобіль не визнається [PERSON], а тому згідно положень ст. 392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за [PERSON] права власності на транспортний засіб марки NISSAN, моделі ALMERA, 2007 року випуску, номер шасі (кузову, рами) [NUMBER]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову, зауваживши, що спірний транспортний засіб у 2013 році було придбано за особисті кошти відповідача, який співмешкав із [PERSON] до січня 2014 року, і зареєстровано за останньою у зв'язку з тим, що місцем реєстрації [PERSON] є Чернівецька область, куди відповідачу потрібно було б їхати для постановлення автомобіля на облік за собою, і яка значно віддалена від м. Києва, в якому фактично проживають сторони. [PERSON] до перереєстрації спірного автомобіля на себе вважав його своєю власністю, незважаючи на те, що формальним власником автомобіля була позивач. Окрім того, додав, що не знав про підробку спірної довіреності і тим більше не сприяв такій підробці, так як отримав дану довіреність від незнайомого йому чоловіка, який пояснив, що нотаріально посвідчену довіреність передала [PERSON] [PERSON] Зауважив, що в день видачі вищевказаної довіреності перебував на робочому місці у м. Києві і не знав, що [PERSON] не укладала даний правочин. Після ухвалення вироку Апеляційним судом м. Києва 12.06.2018 року, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч. 5 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 15 ч. 3 ст. 289 ч. 1 КК України, позиція сторони відповідача щодо заявленого позову не змінилась, з огляду на його незгоду із рішенням суду апеляційної інстанції і бажанням подавати в подальшому касаційну скаргу на вирок Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 року. Свідки [PERSON] та [PERSON], які працювали у 2013-2014 роках разом із позивачем, показали, що остання 17 вересня 2014 року перебувала на робочому місці. Свідок [PERSON], який перебуває із [PERSON] в родинних відносинах, пояснив, що чув суперечку між сторонами з приводу спірного автомобіля біля відділення ДАІ у м. Києві на початку літа 2014 року, яка стосувалась перереєстрації транспортного засобу на [PERSON], яка так і не відбулась з причин, невідомих свідку. 19 листопада 2015 року на підставі ухвали Новодністровського міського суду Чернівецької області провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду кримінального провадження №12014100100011155 від 12.10.2014 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 289 КК України. 03 липня 2018 року за клопотанням представника позивача ухвалою суду було відновлено судовий розгляд цивільної справи та призначено судове засідання на 12.07.2018 року. У зв'язку з неявкою представника відповідача [PERSON] у судове засідання 12.07.2018 року з поважних причин, судовий розгляд справи було відкладено на 17.07.2018 року, про що завчасно були повідомлені всі сторони. 17 липня 2018 року в судове засідання з'явились позивач, її представник та відповідач. При цьому останній клопотав про відкладення справи на початок серпня 2018 року через хворобу свого представника. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою. Відтак, враховуючи повторну неявку представника [PERSON] у судове засідання, роз'яснення відповідачу його права на зміну представника, присутність у судовому засіданні самого [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], а також

Outcome: approved