Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

18 вересня 2017 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що їй, з 17.09.2013 року, на праві власності належить житловий будинок за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області. На прохання [PERSON] (колишнього чоловіка, шлюб з яким було розірвано ще в 2002 році), вона надала дозвіл на його тимчасову реєстрацію місця проживання в вище вказаному домоволодінні. Відповідач обіцяв добровільно скасувати свою реєстрацію, але до даного часу цього не зробив, хоча не проживає за вказаною адресою з 1 серпня 2016 року, тобто більше 6 місяців. З метою усунення порушення її права власності і користування житлом, вона була змушена звернутися до суду стосовно позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Зазначене домоволодіння було придбане нею особисто після розірвання шлюбу і є її приватною власністю. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала. Надала пояснення аналогічні вищевикладеним. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, пояснив суду, що проживає за адресою [INFO]. Вказаний будинок він придбав, але оформити на нього права у встановленому законом порядку не має змоги, адже він зареєстрований на померлу бабусю. Не вважає себе таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Право приватної власності [PERSON] на будинок, за адресою: вул. Крилова №34, с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області, підтверджується виданим 17 вересня 2013 року Реєстраційною службою Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок, свідоцтвом про право власності №9529369 від 17 вересня 2013 року та договором купівлі-продажу житлового будинку від 25 липня 2003 року посвідченим приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №865.(а.с.9,10,11) Відповідно до копії свідоцтва, серії І-КИ №214644 виданого 06 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06 серпня 2002 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за №48.(а.с.12) Конституцією України(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статях 316,317,319,321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~\~\~\~ Права власника житлового будинку, квартири визначені\~в статті 383 Цивільного кодексу України\~та\~статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Так,\~Пленум Верховного Суду України у постанові\~Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України\~від 12 квітня 1985 року № 2\~підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Частиною 1 статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, чоловік та їх діти. Припинення шлюбних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Так, судом встановлено, що не зважаючи на розірвання шлюбу, позивач добровільно зареєструвала у 2009 році відповідача у будинку, який належить їй на праві приватної власності, що підтверджується копією паспортних даних відповідача. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, та підтверджено поясненням сторін, що відповідач проживав у іншому будинку за адресою вул. Надточого №5, с. Новопавлівка, Межівський район, Дніпропетровська область з серпня 2016 року. Вказаний будинок не оформлений на відповідача лише з причин необхідності оформлення документів після смерті попереднього власника на спадкоємців, що підтверджується розпискою про передачу коштів за вказаний будинок, яка була досліджена у судовому засіданні. Факт не проживання відповідача у будинку за адресою: вул. Крилова, 34 с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області, який належить позивачу, підтверджується довідкою №2161 від 13.09.2017, та інформацією наданою виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, щодо місця реєстрації та фактичного проживання відповідача. У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 по справі № 6-57цс11 зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, на підставі викладеного, суд встановив, що відповідач за адресою: вул. Крилова, 34 с. Новопавлівка Межівського району Дніпропетровської області не проживає з серпня 2016 року, тобто більше строку визначеного ст.405 ЦК України, а тому може бути визнаний особою, що втратила право користування зазначеним житлом. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати покласти на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved