Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

18.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Зазначив, що 12.05.2004 року померла його бабка [PERSON], яка по 25.08.2000 року проживала та була зареєстрована в [INFO]. В кінці 2000 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до США, в м. Такома округу Пієрс штату Вашингтон, де й проживала до дня смерті. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Він є спадкоємцем означеного спадкового майна після смерті [PERSON] за заповітом. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини було встановлено розбіжності при написанні імені спадкодавця в державному акті на право власності на земельну ділянку та в свідоцтві про смерть, у звязку із чим у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Зокрема, в свідоцтві про смерть спадкодавець значиться як «Білокінна Віталіна Адвертівна», а в державному акті як «Білокінна Вітоліна Адвертівна». Просить встановити факт належності державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №008206, виданого 20.01.2002 року Носиківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області на імя «Білокінної Вітоліни Адвертівни» [PERSON], яка померла 12.05.2004 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву, зсилаючись на ті самі обставини. Просив встановити факт належності державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН №008206, виданого 20.01.2002 року Носиківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області на імя «Білокінної Вітоліни Адвертівни» його бабусі [PERSON], померлій 12.05.2004 року. Суду пояснив, що спадкодавець [PERSON] при житті написала заповіт, відповідно до якого заповіла йому все належне їй майно. За паспортом бабуся значиться по імені «Віталіна». Проте, при видачі державного акту сільська рада допустила помилку в написанні імені бабусі, внаслідок чого він не може оформити спадщину, тому встановлення даного факту має для нього юридичне значення. Представник Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився, від Носиківського сільського голови 02.03.2016 року надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, заперечень щодо задоволення заяви сільська рада не має (а.с.19). Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20.01.2002 року Носиківською сільською радою Шаргородського району Вінницької області видано на імя [PERSON] державний акт на право власності на землю серії ІІІ-ВН №008206, на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Носиківської сільської ради народних депутатів від 27.12.2001 року. При цьому, при видачі даного правовстановлюючого документа допущено помилку і вказано, що він видається на імя «Білокінної Вітоліни Адвертівни». Зазначений факт в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, свідок [PERSON] суду показав, що проживав по сусідству із [PERSON], яка при житті працювала робітницею у птахівнику сільськогосподарських підприємств сіл Андріївки та Носиківки Шаргородського району, мала право на земельний пай, отримувала відповідний сертифікат, а потім державний акт на право власності на землю. Йому достовірно відомо, що імя бабусі заявника «Віталіна» і що в державному акті на право власності на землю допущена помилка в написанні імені останньої. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] та він проживали по сусідству протягом двадцяти років. [PERSON] бабуся заявника, померла 12.05.2004 року у США, куди виїхала незадовго до смерті. Йому достовірно відомо, що імя бабусі заявника [PERSON], а також відомо, що вона працювала робітницею у птахівнику в місцевому колгоспі, до якого входили два села Андріївка та Носиківка. [PERSON] мала право на земельну ділянку, їй було видано державний акт, проте, в ньому допущено помилку при написанні імені спадкодавця «Вітоліна» замість «Віталіна». Також, даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] державного зразка штату Вашингтон №1963 від 17.05.2004 року (а.с.6), письмовий переклад тексту якого з англійської мови на українську мову зроблено перекладачем [PERSON] та засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, в якому померла зазначена як [PERSON], копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с.7-9); довідкою, виданою виконавчим комітетом Носиківської сільської ради від 09.02.2016 року за №333, з якої вбачається, що [PERSON], до 25.08.2000 року постійно проживала в [INFO] (а.с.10); копією заповіту [PERSON] від 25.10.2000 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого остання зробила заповітне розпорядження на випадок своєї смерті на імя онука [PERSON], заповіт не змінено і не скасовано (а.с.11); копією державного акту на право приватної власності на землю, що виданий [PERSON], оригінал якого оглянуто в судовому засіданні (а.с.12); копією паспорту померлого спадкодавця, в якому спадкодавець значиться як [PERSON] (а.с.13); постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2016 року (а.с.14). Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини, так як завідуючою Шаргородською ДНК Вінницької області [PERSON] відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із допущеними помилками в написанні імені спадкодавця у державному акті на землю та в свідоцтві про смерть, про що винесено постанову про відмову від 05.02.2016 року (а.с.14).

Outcome: approved