Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

18\~березня 2021\~року до\~суду надійшла\~заява [PERSON] ,\~місце проживання\~якої:\~ [ADDRESS] ,\~ІПН [NUMBER] ,\~заінтересована особа:\~Бахмутсько-Лиманське\~об`єднане управління\~Пенсійного Фонду\~України Донецької\~області,\~місце знаходження\~якого:\~84500,\~Донецька область,\~м.\~Бахмут,\~вул.\~Миру,\~35,\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення. Мотивуючи свої вимоги тим, що згідно до змісту її трудової книжки вбачається, що на першому аркуші трудової книжки фактично неможливо прочитати назву підприємства, яке її заповнювало, а також майже не видно печатки цього підприємства. Просить заяву задовольнити. У судове засідання заявник не прибула, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін, у відповідності до вимог статті 223, частини 2 статті 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.6), а саме з титульної сторінки вбачається, що дійсно при заповнені цієї трудової книжки перше прізвище заявника вказане як [PERSON] , проте далі вона заповнена у відповідності до норм діючого законодавства України. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7) прізвище заявника вказане як [PERSON] , [INFO] , яка 13 вересня 1980 року вийшла заміж за [PERSON] , після одруження взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 статті 293 та пп.1 п.1 ст. 315 ЦПК України передбачений перелік підстав для розгляду справ в порядку окремого провадження серед яких є і встановлення факту родинних відносин. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ця теза підтверджена і п.1 Постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (п.1 ст. 81 ЦПК) За приписами ст.ст.76-81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні був доведений юридичний факт, а саме що позивачу належить трудова книжка серії [NUMBER] та є такою, що дійсна. Оскільки встановлення факту належності даних документів іншим чином неможливо. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved