Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

19 листопада 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 05.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з позивача 38 053,34 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження позивач дізналась про вчинений виконавчий напис. Вказаний виконавчий напис позивач вважає незаконним так як постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Виконавчий напис вчинено на підставі нормативного документу, який втратив чинність. 18.02.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в яких представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що відповідач набув право вимоги за договором укладеним з позивачем. Так як позивач не виконує власні зобов`язання за Договором, тому було прийнято рішення про звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Для вчинення виконавчого напису були надані документи, які визначені положеннями діючого законодавства, а тому нотаріусом з дотриманням положень діючого законодавства було вчинено виконавчий напис. 26.02.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає, що у відзиві представник відповідача не наводить будь-якого належного обгрунтування для відмови в позові. А тому позивач просить задовольнити позовні вимоги. 18.03.2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні позову з тих же підстав, що зазначено у відзиві. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про слухання справи в її відсутність. В поясненнях, які 10.03.2020 року надійшли до суду приватний нотаріус просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що виконавчий напис було вчинено у відповідності до чинного законодаства. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, пояснення на заявлені вимоги не направила до суду. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 10.02.2012 року на підставі Договору №0031/000067-ZР, укладеного [PERSON] з ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] було відкрито банківський поточний (картковий) рахунок. 28.01.2019 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» був укладений Договір факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА. Суду не було надано додатку №2 до договору, а тому суд позбавлений можливості встановити, що дійсно було переуступлено право вимоги за Договором №0031/000067-ZР від 10.02.2012 року та не надано доказів на виконання п.2.3 Договору щодо переуступки права вимоги - не надано доказів сплати Фактором ціни прав вимоги та не надано акту приймання-передачі реєстру боржників. 29.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2. Суду також не надано доказів виконання п.2.3 Договору та переуступки права вимоги - не надано доказів сплати новим Кредитором ціни прав вимоги та не надано акту приймання-передачі реєстру боржників. Таким чином суду не надано доказів, що до відповідача перейшло право вимоги за договором від 10.02.2012 року. Не було надано таких доказів і нотаріусу. 04.10.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису. Як вбачається, до заяви були додані кредитний договір №0031/000067-ZР від 10.02.2012 року, виписка із особового рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; договір факторингу 29-01/19/2 від 29.01.2019 року; документи стягувача та представника стягувача за довіреністю. 05.10.2019 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором 0031/000067-ZР від 10.02.2012 року, який було укладено між АТ «Укрсоцбанк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі Договору відступлення права вимоги 29-01/19/2 від 29.01.2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Як зазначено, строк платежу за кредитним договором 0031/000067-ZР від 10.02.2012 року настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2019 року по 26.09.2019 року, сума заборгованості складає 37 403,34 грн. в тому числі: - прострочена заборгованість за кредитом становить - 29 295,38 грн.; - строкова заборгованість за відсоткам - 8 107,96 грн. Виконавчий напис зареєстрований нотаріусом в реєстрі за №6187. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрила виконавче провадження №60310672 з примусового виконання виконавчого напису №6187 виданого 05.10.2019 року. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 жовтня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач просив стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Разом з тим, до суду надійшла заява ТОВ «Вердикт капітал» про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що представником позивача не надано доказів на підтвердження обґрунтованості сум витрат на правову допомогу наданих адвокатом, зокрема, щодо підготовки процесуальних документів, в тому числі позову. Крім того, як зазначено у заяві, категорія даної справи є незначної складності, а, отже, на думку відповідача, представник позивача не міг витратити три години на опрацювання законодавчої бази та опрацювання матеріалів у даному спорі, а тому просить зменшити судові витрати, які позивач просить стягнути на свою користь. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ст. 137 ч. 4 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається, в обґрунтування заявлених вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав суду Договір про надання правничих послуг від 07.11.2019 року (далі - Договір), укладений між адвокатським об`єднанням «Агенція правозахисників» в особі керуючого партнера Такчук В.П. (Виконавець) та [PERSON] (Замовник). Відповідно до п. 4 Договору, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі і строки, передбачені цим Договором. Згідно п. 5 Договору Замовник сплачує на користь Виконавця оплату в розмірі 500 грн. за час роботи Виконавця (без ПДВ). Відповідний облік часу та об`єм наданих послуг ведеться Виконавцем та відображається у відповідному звіті (п. 6 Договору). Як вбачається, послуги адвоката, складаються з: попереднього опрацювання матеріалів - 3 год.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини - 3 години; підготовки процесуальних документів по справі (позовна заява, заява про забезпечення позову) - 6 год.; судове представництво - 4 год. Тобто з урахуванням зазначеного вартість послуг адвоката складає 8000,00 грн. за 16 годин. Оплата даних послуг на професійну правничу допомогу підтверджується відповідними квитанціями №0.0.1523236604.1 та №0.0.1515496591.1 від 04.08.2020 року, на загальну суму 4000,00 грн. та 4000,00 грн. Водночас, варто зауважити, що наданий заявником розрахунок витрат на правничу професійну допомогу містить види робіт та суду не надано жодних доказів їх виконання, а саме щодо попереднього опрацювання матеріалів та опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини. Отже, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, до стягнення підлягають витрати на правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями, під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та підготовки клопотань, а також того, що стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання адвокатських послуг, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, при цьому, у відповідності до положень ч. 5 ст. 136 ЦПК України, зменшивши їх суму до 2500,00 грн., так як, в даному випадку не вбачає співмірності розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і значенням справи для сторони. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved