Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

18 вересня 2017 року ТзДВ «Малинівка» (далі Товариство) звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] та фермерського господарства «Люкс-Агро» про визнання договору оренди земельної ділянки не дійсним. В своїх вимогах товариство посилалося на те, що 07 квітня 2011року між [PERSON] та ТзДВ «Малинівка» було укладено договір №244 оренди земельної ділянки площею 7,59га, строком на 10 років тобто до 28.12.2021 року включно. Також за умовами вказаного договору після закінчення строку його дії орендар ( тобто ТДВ «Малинівка») має переважне право поновити його на новий строк. Згідно умов цього договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. 16 листопада 2012 року помер [PERSON], спадщину після його смерті прийняли [PERSON] та [PERSON] У листопаді 2016року позивачу стало відомо, що спадкоємці покійного [PERSON], відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] 30.12.2013 року уклали договір оренди землі №5 з фермерським господарством «Люкс-Агро» на строк в 15 років. Позивач вказує, що вищевказаний договір є незаконним, так як орендодавці не мали права укладати договір оренди земельної ділянки з ФГ «Люкс-Агро», адже землі які є обєктом цього договору знаходяться в оренді у іншої юридичної особи до 2021 року відповідно до договору оренди. Крім того позивачу стало відомо, що 17 січня 2014 року відбулася передача земельної ділянки від [PERSON] та [PERSON] до ФГ « Люкс-Агро». Проте в дійсності передачі земельних ділянок не відбулося, вона не могла відбутися, акти прийому передачі є підробленими, так як земля знаходилася і знаходиться в користуванні і володінні ТДВ «Малинівка». Позивач зазначив, що направив відповідачам рекомендовані листи з пропозицією розірвати спірний договір у добровільному порядку до 01.03.2017року, ці листи адресатам вручено, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Проте відповідачі не пристали на вказану пропозицію тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, але представник позивача надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви в яких вказали, що позовні вимоги визнають та просять справу розглядати за їх відсутності. Представник ФГ «Люкс-Агро» у судове засідання не зявився, хоча господарство було належним чином повідомлене про дату час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомлено. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами, судом встановлено наступне. З матеріалів справи видно, що згідно договору оренди землі №244 від 07.04.2011року зареєстрованого в реєстрі 28.12.2011року за №482480004000849 [PERSON] надав, а ТзДВ «Малинівка» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,59га. Орендодавець [PERSON] помер 16 листопада 2012року, спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON] та донька [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] 30.10.2013року ). Не зважаючи на вже існуючий та зареєстрований у законному порядку договір оренди №244 від 07.04.2011року [PERSON] та [PERSON] 30.12.2013 року уклали з ФГ «Люкс-Агро» договір оренди тієї ж самої земельної ділянки за №5, того ж дня відповідачі склали акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а 17.01.2014року склали акт прийому-передачі вищевказаної земельної ділянки. Вказаний договір було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 17.01.2014року. Таким чином склалася ситуація коли на одну і ту ж земельну ділянку існують два договори оренди земельної ділянки між різними орендодавцями і різними в орендарями. Коли позивач у листопаді 2016року дізнався про зазначені дії відповідачів то запропонував відповідачам у строк до 01.03.2017роу добровільно розірвати спірний договір оренди землі. Пропозицію відповідачі отримали, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, проте жодних дій, щодо розірвання спірного договору ними не вжито. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.17 Закону України «Про оренду землі» Обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно п. 8 договору оренди землі №244 від 07.04.2011року його було укладено строком на 10 років тобто до 28.12.2021 року включно. Згідно цього ж пункту договору після закінчення строку його дії орендар ( тобто ТДВ « Малинівка») мас переважне право поновити його на новий строк. Також згідно п. 40 вищевказаного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи а також реорганізація юридичної особи особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до ст. 24 Закону України « Про оренду землі» орендодавець не має права вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні з захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування та має право на усунення перешкод у користуванні нею . Згідно ст. 33 Закону України « Про оренду землі» по закінченні строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Відмова, а також явне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. З наведеного видно, що договір оренди землі №5 від 30.12.2013 року укладений між [PERSON], [PERSON] та фермерським господарством «Люкс-Агро» є недійсним, так як: 1) не відбулося фактичної передачі відповідачами земельної ділянки, адже як на час складення відповідного акту існував договір про оренду землі №244 укладений 07.04.2011року на строк 10 років, зареєстрований у Державному реєстрі земель 28.12.2011року за №482480004000849 і земельна ділянка знаходилася у законному володінні та користуванні позивача; 2) порушує права чинного орендаря на переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк і унеможливлює такі дії в майбутньому так як відомості про спірний договір вже внесено до відповідного державного реєстру. Отже спірний договір оренди землі суперечить змісту ст.ст.13, 24, 33 Закону України « Про оренду землі», а відтак на підставі ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є недійсним. В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним та документально підтверджені витрати по справі. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved