Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

19 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19 листопада 2018 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з [INFO] , від якого в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . З кінця 2018 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утримані. Відповідач, матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, не дбає про її матеріальне забезпечення та виховання, тим самим ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. Позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв`язку з чим, вимушена звернутися до суду з позовом, який просить задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судові засідання тричі, а саме: 24 січня 2019 року, 19 лютого 2019 року та 21 березня 2019 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, а також за місцем проходження військової служи, то відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину. Ухвалою суду від 21 березня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23 серпня 2016 року серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження від 09 вересня 2016 року, серії [NUMBER] , в якому сторони вказані як батьки дитини (а.с. 4). Згідно з довідкою виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 19 листопада 2018 року № 2346, дитина [PERSON] проживає разом із позивачкою (а.с. 6). Як вбачається з довідки військової частини [NUMBER] від 05 січня 2018 року № 110 відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] (а.с. 8). Частини 6 статті 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати і батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів, що стягується на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 181 та частинами 1 та 2 статті 183СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] \~єбатьком дитини, повнолітньою та працездатною особою, утриманців не має, будь-яких аліментних платежів не сплачує. Дані щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача відсутні. Таким чином, з урахуванням матеріального становища дитини, яка проживає з матір`ю позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утримані, а також матеріального становища відповідача, який є батьком дитини і зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття, суд на підставі ст. 180, ч. 3 ст. 181 та ст. 183 СК України, визнає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, але враховуючи те, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 786,40 грн.

Outcome: approved