Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

17 березня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.02.2011р., актовий запис №20. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2011 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.02.2011р., актовий запис №20. Від цього шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON], 08 липня 2011р.н. Після трьох років сімейного життя позивач зрозуміла, що вже не відчуває тих почуттів, які саме і обєднують чоловіка та жінку до спільного життя однією сімєю. Відповідач чудова людина, проте шлюб між сторонами не задався. На сьогоднішній день сторони вже більше двох років проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають. Примирення між сторонами щодо відновлення шлюбних відносин є неможливим, оскільки кожний з сторін будує нові стосунки і прагне створення нової родини. Спорів щодо проживання дитини наразі між сторонами немає. Дитина проживає із позивачем і зареєстрована за її адресою. Спільне сімейне життя із відповідачем вже є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Без розірвання шлюбу сторони позбавлені можливості вільно здійснювати цивільні правочини, вступити у новий шлюб. Враховуючи наведені обставини, своє рішення про розірвання шлюбу вважає зваженим і остаточним. У звязку із зазначеним, просить суд не вживати заходів щодо примирення подружжя. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 12 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина син [PERSON], 08 липня 2011р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved