Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

19.09.2018 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] зареєстрована за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 1-Б кв. 77. У період з 01.11.2015 по 31.03.2018 позивач надав відповідачці послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 1-Б кв. 77, на загальну суму 12232 грн. 03 коп., яку відповідачкою сплачено не було. Також зазначено, що на адресу відповідачки неодноразово було направлено претензії стосовно вказаної заборгованості, але вказані претензії були залишені без уваги. У звязку з чим просить суд, стягнути з [PERSON] борг у розмірі 12232 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 03 жовтня 2018 року, цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розглянувши матеріали позовної заяви та доданих до неї документів, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачка мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS]. Відповідно до довідки - розрахунку Концерну «МТМ», щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, заборгованість [PERSON], яка проживає за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS], за період з 01 листопада 2015 року по 31 березня 2018 року, складає 12232 грн. 03 коп. Вказаний розрахунок заборгованості є повним, чітким, обєктивним, він узгоджуються з умовами чинного законодавства. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води» затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України. Обовязок Споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР (ст.ст. 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг централізованого опалення не є підставою для несплати за надані Концерном «МТМ» послуг, оскільки обовязок оплати випливає з Закону. Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до Відповідача, як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Правилами та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідно договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону закріплено, що споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону, виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постановою Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року по справі 6-59цс13) Позивач свій обовязок щодо оформлення типового договору виконав, запрошував відповідача шляхом вивішування оголошень на будинку, через засоби масової інформації, направлення листів та шляхом автодозвону, однак відповідач не уклала такий договір. Відсутність укладеного між сторонами договору не позбавляє відповідача обовязку щодо оплати наданих їй послуг з централізованого опалення. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, відєднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачці, надавались постійно і в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязань, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Доказів про погашення суми боргу, на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру станом на час розгляду справи відповідач не надав. Заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу концерну не надходило. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка свої зобовязання з оплати послуг за централізованого опалення та гарячого водопостачання виконував неналежним чином, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 12232 грн. 03 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: approved