Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

19 вересня 2017 року позивач звернувсь до суду із позовною заявою до Олександрівської сільської ради про визнання права власності та спадкове майно та просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю, [PERSON], що померла 18.05.2007 року, а саме: - на земельну ділянку площею 3,46 га. кадастровий номер7422480500:04:004:0051, яка розташована па території Олександрійської сільської рада Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №054639 виданим Корюківською районною державною адміністрацією 19 квітня 2005 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренда землі за №010384100336; - на майновий паю у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області в розмірі 3692,00 грн. або 0,18 відсотків, що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №01831 виданим 22 січня 2002 року Олександрійською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання подав письмову заяву про слухання справи без їх участі, заперечень не мають. Від Корюківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, в рішенні покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що 18.05.2007 року у віці 83 роки померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя покійна була членом колективного сільськогосподарського підприємства на території Олександрівської сільської ради, тому до спадкового майна належать: земельна ділянка площею 3,46 га. кадастровий номер7422480500:04:004:0051, яка розташована па території Олександрійської сільської рада Корюківського району Чернігівської області, призначена для ведення особистого селянського господарства, належить померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЧН №054639 виданим Корюківською районною державною адміністрацією 19 квітня 2005 року, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів па право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренда землі за №010384100336; майновий пай у пайовому фонді майна колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Олександрівка Корюківського району Чернігівської області в розмірі 3692,00 грн. або 0,18 відсотків, що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЧНКК №01831 виданим 22 січня 2002 року Олександрійською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Саме на дане майно померлої і відкрилася спадщина. [PERSON] не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач [PERSON], але коли він виявив бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без правовстановлюючого документу він цього зробити не зможе. За відсутності правовстановлюючого документу нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та обєднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Оскільки позивач сплатив судовий збір по розгляду даної справи, тому ці витрати слід залишити за ним.

Outcome: approved