Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

18.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Свій позов позивач обґрунтувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 08 квітня 2019 року. Позивач у судове засідання не прибула, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, також просить стягнути з відповідача на її користь витрати пов'язані з наданням правничої допомоги у сумі 250 грн. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.02.2019 року [PERSON] звернула до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Як з'ясовано, 20 січня 2001 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб у відділі РАГС Первомайського районного управління юстиції Харківської області, який 14 липня 2010 року було розірвано рішенням суду, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], виданою відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Первомайському району реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції 08 листопада 2001 року (а.с.12). Відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Син зареєстрований та проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, що вбачається з наданої довідки відділу ЖКГ ВК Первомайської міської ради Харківської області від 14.02.2019 року № 467 (а.с.9). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактичне місце його мешкання невідоме. 01 березня 2019 року позивач по справі [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], прізвище якої після реєстрації шлюбу змінилося з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] та копією паспорту № [NUMBER] (а.с.25,26). Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня подання позову. Ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, документально підтверджені витрати за надання правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача по справі до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved