Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

18.02.2020 р. [PERSON] (далі - позивач), звернувся до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - відповідач), в якій просить суд: зняти арешт з усього майна, яке належить [PERSON] , який було накладено постановою державного виконавця 06.06.2007 р. у виконавчому провадженні за ВП№2959205 (а.с.2-5). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 19.02.2020 р. провадження по справі о відкрито в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання 9а.с.18). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 04.03.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.30). В судове засідання позивач та представник позивача за письмовим ордером: адвокат Шипілова Світлана Володимирівна (а.с.16) та представник відповідача не з`явились, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надали. Представником відповідача за письмовою довіреністю (а.с.23) було надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, зі змісту якого встановлено, що відповідач заперечує проти зняття арешту з майна позивача (а.с.22-22зворот). Враховуючи відсутність підстав визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення слухання справи, суд ухвалив: провести розгляд справи у відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачу по справі)та [PERSON] (матері позивача (а.с.10) та праві приватної спільної сумісної власності належить квартира квартиру за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира), що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] (а.с.8) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1055172291 від 29.11.2017 р. (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] померла (а.с.11). Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 02.10.2018 р., позивач звертався до приватного нотаріуса Осипенко Л.А. для оформлення своїх спадкових прав (а.с.12) та згідно відомостей про обтяження (а.с.13) на майно позивача накладено було арешт 23.05.2007 р. Також встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-318 від 20.04.2004 р., виданого Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 5854 грн. 64 коп., виконавче провадження було відкрито 22.04.2004 р. державним виконавцем Величко В.О. 06.06.2007 р. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за вказаним виконавчим листом у зв`язку з тим, що боржником рішення суду виконано не було. 21.08.2007 р. державним виконавцем Воронковою Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, та матеріали виконавчого провадження направлено для подальшого виконання до Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області у зв`язку з відсутністю майна боржника у м.Енергодарі та у період з 01.01.2017 р. по 25.03.2020 р. вищевказаний виконавчий документ на виконання до Енергодарського МВ ДВС ГТУЮ у Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повторно не надходив. Провести перевірку журналів реєстрації вхідної, вихідної кореспонденції та журналів обліку виконавчих документів, раніше 2017 р. неможливо так як згідно розділу XI «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 р. №1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, після чого вони підлягають знищенню (а.с.22, 39). Згідно відповіді з Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 11.04.2019 р., при перевірці в автоматизованій системі виконавчих проваджень та Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, встановлено, що виконавче провадження №2959205 на виконанні в Марганецькому відділі ДВС не перебувало (а.с.15). З зазначеного, судом з`ясовано, що накладений державним виконавцем 06.06.2007 р. арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження знято не було 21.08.2007 р. при винесенні державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження. Доказів, що виконавчий лист було пред`явлено повторно до виконання, матеріали справи не містять, як і не містять даних, про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання судового рішення у справі №2-318 за 2004 рік, а отже не встановлено правових підстав арешту майна [PERSON] (позивача по справі). Відповідно до змісту ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.08.2007 р. (чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Положеннями статті 41 Конституції України, статті1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно приписів ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень частини 1, 2, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду справи судом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що наявність арешту на майно позивача по справі порушує його право як власника, у зв`язку з чим, зазначене порушення підлягає усуненню шляхом зняття арешту з майно яке належить позивачу [PERSON] , а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved