Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

19.02.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на її утримання, які він сплачує відповідно до рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за рішенням Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019 з позивача утримуються аліменти на користь відповідачки під час її вагітності до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000,00 грн. Крім того, за судовим наказом Савранського районного суду Одеської області від 21.01.2021 з позивача утримуються аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання його сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Наказом Міністерства освіти і науки України від 09.02.2021 № 61-а «Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено з роботи. Крім того, позивач в позовній заяві зазначив, що на його утриманні знаходиться його батько [PERSON] [INFO] , який є непрацездатним пенсіонером та який отримує пенсію у розмірі 1\~769 грн. У зв`язку з незначним розміром пенсії та похилий вік, батько позивача не здатен утримувати себе самостійно та сплачувати комунальні платежі за квартиру в якій він проживає. За квартирою, в якій проживає батько позивача є заборгованість зі сплати комунальних платежів в розмірі 3\~800,00 грн. Додатково позивач посилався на те, що станом на 15.02.2021 у нього є заборгованість перед банками України в сумі понад 78\~000,00 грн. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 14.04.2021 року у справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 11.05.2021, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В подальшому судове засідання було відкладене на 24.06.2021. 12.05.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В обґрунтування такої вимоги відповідачка зазначила, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо погіршення майнового стану позивача. Крім того, відповідачка посилалась на те, що станом на день ухвалення рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019 батько позивача вже мав статус пенсіонера, а відтак вказана обставина не є такою, що виникла станом на дату подання позовної заяви. З позовної заяви та долучених до неї роздруківок неможливо встановити наявність у позивача боргових зобов`язань. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачка посилалась на те, що [PERSON] перебуває на обліку «біржі зайнятості», а тому аліменти на утримання дружини повинні відраховуватись з одержуваної ним допомоги по безробіттю. Також, наявність батька пенсіонера та сумнівні побутові умови позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів у бік їх зменшення. 18.05.2021 від відповідачки на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі в яких вона звертала увагу суду на те, що позивач [PERSON] проживає в орендованій квартирі в місті Києві, що підтверджує його фінансову спроможність. У зв`язку з цим, просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Того ж дня, 18.05.2021 до канцелярії суду від відповідачки надійшло клопотання про витребування доказів у позивача, а саме: відомостей, які підтверджують його працевлаштування станом на дату розгляду цієї цивільної справи. 25.05.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив в якому позивач [PERSON] заначив, що його батько пенсіонер отримує пенсію в розмірі 1 769,84 грн та не має власного житла. Позивач за власний кошт винаймає для нього житлову площу в комунальній квартирі. Вартість такої оренди складає 3 000 грн на місяць. В попередній квартирі де проживав батько позивача накопичилась заборгованість за комунальними послугами в розмірі 15 088,60. Цю заборгованість позивач зобов`язався покрити перед новим власником вказаної квартири. Крім того, позивач зазначив, що його сукупна заборгованість перед банками України складає 113 803, 23 грн. Додатково звернув увагу на той факт, що на момент розгляду справи він є співвласником лише однієї квартири [ADDRESS] , яка розташована в [ADDRESS] продана ним у 2013 році. Крім того, відповідач не надає жодних підтверджень що він перебуває на обліку біржі зайнятості. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 25.05.2021 для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи було витребувано докази від Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) а саме: інформацію які саме доходи [PERSON] враховуються при стягненні з нього аліментів в розмірі ј заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відомості щодо порядку визначення розміру доходів [PERSON] або встановлення розміру середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, інформацію щодо фактичної сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за період з 21.01.2021 по 01.05.2021 та інформації про наявність/відсутність заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] , станом на 01.05.2021. 24.05.2021 на адресу суду від відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивач орендує квартиру в місті Києві та має кошти на таку оренду. Крім того, відповідачка вказувала на той факт, що не дивлячись на укладений позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно з інформацією з Державного реєстру нерухомого майна та реєстру прав власності на нерухоме майно вказана квартира досі належить позивачу [PERSON] . Додатково відповідачка зазначила, що у позивача по справі є матеріальна можливість винаймати житло у місті Києві, а отримані позивачем кредити є штучним ініціюванням начебто зміненого у бік погіршення його матеріального стану з метою приховання справжніх доходів та введення суду в оману. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, проте 18.05.2021 подала до канцелярії суду заяву в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просила справу розглянути без її участі (а.с. 45). Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Суд встановив, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019 з позивача утримуються аліменти на користь відповідачки на її утримання під час вагітності до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн тобто до 06.11.2022 (а.с. 4). Крім того, за судовим наказом Савранського районного суду Одеської області від 21.01.2021 з позивача утримуються аліменти в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання його сина [PERSON] до досягнення ним повноліття до [INFO] (а.с. 5). В судовому засіданні встановлено, що матеріальне становище позивача погіршилось, зокрема через втрату ним постійної роботи на посаді керівника експертної групи з питань позашкільної освіти директорату дошкільної, позашкільної та інклюзивної освіти. Вказана обставина підтверджується Наказом Міністерства освіти і науки України від 09.02.2021 № 61-а «Про звільнення [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до копії трудової книжки позивача серії [NUMBER] (а.с. 85-89), підтверджується звільнення [PERSON] з посади керівника експертної групи з питань позашкільної освіти директорату дошкільної, позашкільної та інклюзивної освіти та вбачається відсутність записів щодо його подальшого працевлаштування. В ході судового розгляду позивач пояснив суду, що наразі перебуває у пошуках нової роботи, приймає участь у конкурсах на зайняття посад. На утриманні позивача перебуває його батько [PERSON] [INFO] , який є непрацездатним пенсіонером та який отримує пенсію у розмірі 1 769 грн. У зв`язку з незначним розміром пенсії та похилий вік, батько позивача не здатен утримувати себе самостійно та сплачувати комунальні платежі за квартиру в якій він проживає. За квартирою, в якій проживає батько позивача є заборгованість зі сплати комунальних платежів в розмірі 3 800,00 грн. Крім того, суд встановив, що на час розгляду справи у позивача виникла заборгованість перед банками України що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8-11). Заслухавши позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі оцінивши їх в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частин 5, 6 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи IIІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з частинами 2, 3 статті 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. У відповідності до положень частин 1, 2 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно зі статтею 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Отже, з аналізу статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дружини у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що у нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трьох років погіршився його матеріальний стан через втрату постійної роботи та через перебування на його утриманні непрацездатного батька. Крім того, позивач посилався на наявну в нього значну заборгованість перед банками України. Ці обставини частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Щодо заявленого відповідачкою клопотання про витребування доказів у позивача, яке надійшло до суду 18.05.2021 суд зазначає наступне. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Отже, врахувавши принцип диспозитивності судового розгляду, суд не вбачав можливим витребувати саме у позивача докази, якими він обґрунтовує свої вимоги, оскільки позивач вправі самостійно вирішувати які докази та в якому їх обсязі надавати суду для підтвердження своїх вимог. Крім того, відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. За змістом частини 2 вказаної статті у клопотанні про витребування доказів має бути зазначено, який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; та вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Разом з тим в клопотанні про витребування доказів, поданому суду 18.05.2021, не зазначені заходи, які були вжиті відповідачкою для отримання вказаного доказу, або причини неможливості самостійно отримати цей доказ. Поряд з цим в матеріалах справи міститься надана позивачем копія його трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 85-89), відповідно до якої підтверджується звільнення [PERSON] з посади керівника експертної групи з питань позашкільної освіти директорату дошкільної, позашкільної та інклюзивної освіти та вбачається відсутність записів щодо його подальшого працевлаштування. У зв`язку з цим, суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання відповідачки про витребування доказів протокольною ухвалою від 25.05.2021. Суд встановив, що матеріальне становище позивача погіршилось, зокрема, з огляду на те, що на момент ухвалення рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019 позивач мав постійну роботу, а на час розгляду судом вказаної справи позивач є безробітним, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Наказу Міністерства освіти і науки України від 09.02.2021 № 61-а «Про звільнення [PERSON] » Належних та допустимих доказів, що позивач [PERSON] на даний час працює, перебуває на обліку в будь-якому органі Центру зайнятості населення та, відповідно, отримує матеріальну допомогу по безробіттю, відповідачкою суду не надано. Також чуд встановив, що квартира розташована за адресою: [ADDRESS] є іпотечним майном відповідно до договору іпотеки від 15.04.2021. Власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] які належать їм на праві спільної часткової власності по Ѕ частці відповідно до договору купівлі продажу від 06.06.2013 посвідченого приватним нотаріусом Жосан Т.І.. Продавцем відповідно до вказаного договору був позивач [PERSON] (а.с. 101 -102, 108-109). Водночас стосовно посилань на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.33-34) суд зазначає, що наявність у позивача житлового приміщення, зокрема квартири, жодним чином не впливає на його обов`язок сплачувати аліменти на утримання відповідачки, як в сторону зменшення так і в сторону збільшення розміру таких аліментів. Поряд з цим, суд не приймає до уваги посилання позивача як на обставину, яка впливає на можливість зміни розміру аліментів на утримання дружини, наявність у нього на утриманні непрацездатного батька, оскільки ця обставина існувала і на час ухвалення рішення Савранського районного суду Одеської області від 14.11.2019. Крім того, посилання позивача на наявність у нього заборгованості перед банками України та заборгованості за комунальними послугами також не враховується судом, оскільки наявність у нього боргів перед третіми особами, у тому числі, за позикою не звільняє його від обов`язку сплати аліментів на утримання дружини та, за умови відсутності інших обставин, не є беззаперечною підставою для зменшення розміру таких аліментів. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що позивач [PERSON] проживає в орендованій квартирі в місті Києві, що підтверджує його фінансову спроможність не підтверджені жодними доказами, а отже є припущеннями. Вирішуючи питання розміру аліментів, які повинен буде сплачувати позивач на утриманні відповідачки, суд також враховує інформацію, яка надійшла до суду від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на виконання ухвали Савранського районного суду Одеської області від 25.05.2021, відповідно до якої середня заробітна плата по Одеському районі Одеської області за І квартал 2021 становить 11\~997 грн (а.с. 118). Отже, беручи до уваги, що у позивача погіршився матеріальний стан через втрату постійної роботи на посаді керівника експертної групи з питань позашкільної освіти директорату дошкільної, позашкільної та інклюзивної освіти та з огляду на відсутність будь-яких доказів на підтвердження його працевлаштування чи отримання інших прибутків, зменшення розміру аліментів на утримання відповідачки [PERSON] до досягнення дитиною трьох років з 5 000,00 гривень до 2 000,00 гривень щомісячно, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту її прав. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню. За правилами статті 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. На підставі зазначеного,

Outcome: partial