overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

17 лютого 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 16.02.2014р. о 12 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 16.02.2014р. о 12 год. 08 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Локатош лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора тривожна, зтурбована, емоційно та поведінкою неадекватна. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

17 лютого 2014 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18136-49.3-14-2 за умовами якого [PERSON] отримав 10000 грн. кредиту на споживчі цілі, зі сплатою 30 % річних, з кінцевою датою повернення боргу до 17 лютого 2017 року. Позивач, посилаючись на те, що [PERSON] вз'яті на себе зобов'язання не виконує, звернувся в суд з позовом про стягнення з нього 12834 грн. 30 коп. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Судом встановлено, що позивач надав [PERSON] 17 лютого 2014 року за кредитним договором, а він отримав 10000 грн. кредиту на споживчі цілі, зі сплатою 30 % річних, з кінцевою датою повернення боргу до 17 лютого 2017 року. Відповідно до кредитного договору [PERSON] повинен був здійснювати погашення кредитів та процентів щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом. В порушення цього відповідач не сплачував своєчасно кредит та відсотки і станом на 5 листопада 2014 року допустив заборгованість 12834 грн. 30 коп. (7776 грн. - поточна заборгованість, 2224 грн. - прострочена заборгованість, 291 грн. 24 коп. - поточна заборгованість, 1883 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість, 329 грн. 49 коп. - пеня за невиконання умов кредитного договору, 330 грн. 22 коп. - відсотки за невиконання умов кредитного договору). Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку встановленому договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів належних йому. З відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

17 лютого 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 23.08.2005 року [PERSON] 23.08.2005 року отримав кредит у розмірі 4000грн.00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 19.11.2013 року має заборгованість - 24263,80 грн., яка складається з наступного: 3494,90 грн. - заборгованість за кредитом; 19137,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1131,61 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 24263,80 грн. за кредитним договором № б/н від 23.08.2005 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Смирнова Н.В., що діє на підставі довіреності, не з'явилася до відкритого судового засідання, але надала суду заяву, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити, розглянути справу у її відсутності та винести по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, просила розірвати шлюб між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 10 жовтня 1992 року Казанківським відділом ЗАГС у Миколаївській області, актовий запис № 53, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, внаслідок несумісності характерів, зловживанням відповідачем алкогольних напоїв, що привело до припинення шлюбних відносин. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена, але від неї надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень проти позову не має, на розірвання шлюбу згодний. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1992 року. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинились у червні 2013 року, сумісне життя останніх не склалось. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився , направив до суду заяву в якій позов підтримав повністю , просить розглянути справу без участі представника. Зазначив, що відповідно до укладеного 24 грудня 2007 року між сторонами кредитного договору б/н, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % річних . Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору та статті 526 ЦК України відповідач свої зобов'язання не виконує. Розмір заборгованості [PERSON] перед банком з відрахуванням суми боргу, стягнутої відповідно до наказу Малинського районного суду від 27.11.2008 року в сумі 3349,98 грн. становить - 18602,95 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, просить вимоги позивача задовольнити. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши надані докази в межах позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що ставляться. В статті 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 24 грудня 2007 року відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку на строк дії картки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % річних. ( арк.с. 12 ). В пункті 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушені позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми заборгованості . Відповідно до розрахунку заборгованості видно, що станом на 23 січня 2014 року заборгованість відповідача перед банком з відрахуванням суми боргу, стягнутої відповідно до наказу Малинського районного суду від 27 листопада 2008 року в сумі 3349,98 грн. становить 18602,95 грн. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначав, що 4 березня 2006 року було зареєстровано їх з відповідачкою шлюб. [INFO] року народився їх син - [PERSON]. Разом з тим сімейне життя із відповідачкою не склалося та шлюбні стосунки між ними були припинені в червні 2012 року. Позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження їх шлюбу неможливе, тому просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але в адресованій суду заяві просив справу розглянути у його відсутність та позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в адресованій суду заяві позовні вимоги про розірвання шлюбу із [PERSON] визнала та просила справу розглянути у її відсутність. У разі розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». За вказаного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голованіського районного управління юстиції Кіровоградської області, сторони зареєстрували шлюб 4 березня 2006 року, про що в Книзі реєстрації актів про шлюб було зроблено актовий запис за № 6. Під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.4). Проте шлюб між сторонами не склався, вони фактично припинили шлюбні відносини в червні 2012 року та мешкають окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Спір між сторонами щодо місця проживання їх сина, який залишився біля матері, чи розподілу спільного майна, на час розгляду справи відсутній. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, а тому, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між сторонами, що зареєстрований 25 лютого 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 6. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначив, що 25 лютого 2006 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, сварки з приводу чого переросли в неприязні стосунки. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки не має наміру на примирення з відповідачем. Відповідач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Судом встановлено, що 25 лютого 2006 року сторони зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 25 лютого 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 06. Згідно положень ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не мають наміру виправляти ситуацію, яка склалася, подальше їх сумісне подружнє життя не можливе. Суд вважає, що шлюб носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від вересня 2001 року по липень 2013 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, який після розірвання шлюбу мешкає разом з позивачем. Позивач позбавлений можливості отримувати додаткові прибутки, від надання йому матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач ухиляється. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в сумі 800,00 грн. щомісячно (а.с.а.с. 1, 2). Позивач до суду не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 2, 3). Відповідач до суду також не з'явилася, була повідомлена належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі від 22.09.2001 р. по 30.07.2013 р. (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем (а.с.а.с. 4, 5-звор.). Позивач здоровий, з урахуванням утримання дитини матеріально забезпечений недостатньо. Відповідач здорова, має нестабільний заробіток. Дитина здорова, матеріально забезпечена недостатньо. Відповідно до статей 180 - 184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим за 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Відтак, за вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити. При цьому суд враховує помірність у визначенні позивачем розміру аліментів. Згідно зі статтею 367 ЦПК суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди заподіяним злочином в розмірі 687 грн. 30 коп., які понесені на придбання ліків на лікування. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з«явився, про час і місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно частини 2 статті 197 цього Кодексу справа розглянута без застосування технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. 05 листопада 2013 року Деснянський районний суд вироком суду встановив, що 15.06.2013 року, близько 15 години 00 хвилин [PERSON], знаходячись поряд з торговим місцем [NUMBER], що розташоване на території ринку «Стрілецький», що по вулиці Червоногвардійській в м. Чернігові, в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс три удари руками в область голови [PERSON], чим згідно висновку судово-медичної експертизи №836 від 16.08.2013 року, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа зі зміщенням, синців та забиття м»яких тканин обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров»я. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2013 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов»язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, заподіяна шкода позивачу на придбання ліків на суму 687 грн. 30 коп. підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с. 16), тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Також суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судових витрат на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 22 квітня 2009 р. вони перебувають у зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції шлюбі, актовий запис № 19, від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, та зазначив, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила суд відновити її дошлюбне прізвище - [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 22 квітня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції, актовий запис № 19. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. [INFO] року від шлюбу в сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 29.05.2009 року. [INFO] року від шлюбу у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.07.2012 року. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна і місця проживання дітей наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved