Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

18 червня 2018 року, позивач - Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2009 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком є договір. У відповідності до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. На протязі строку дії договору кредиту відповідач постійно порушував умови договору, кредит та проценти за користування кредитом сплачував не в строк і не повністю. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушив умови кредитної угоди, то станом на 23.05.2018 року заборгованість по кредитному договору № б/н від 11.06.2009 року в загальному розмірі становить 12\~885 гривень 87 копійок. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 12\~885 гривень 87 копійок та, крім того, судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1\~762 гривні 00 копійок. У судове засідання представник позивача не зявився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 25). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 28.08.2018 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 23.06.2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішеного розглядати справу у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 29). У звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.06.2009 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] банком „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. На вимоги про виконання зобовязань боржник не реагує, кредит та проценти за користування кредитом не повертає, чим спричиняє банку збитки. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач неналежним чином виконував свої зобовязання, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 12\~885 гривень 87 копійок, сума якої підтверджена розрахунком, що доданий до матеріалів справи. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойка є грошова сума, яку божник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання. Згідно зі ст.. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В порушення вимог закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань, в установленні строки заборговані суми не сплатив, чим спричинив банку збитки. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 11.06.2009 року станом на 23.05.2018 року в загальному розмірі складає 12\~885 гривень 87 копійок, з них: заборгованість за кредитом 329 гривень 11 копійок; заборгованість по процентам за користування кредитом 7\~730 гривень 74 копійки; заборгованість за пенею та комісією 3\~736 гривень 22 копійки, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 589 гривень 80 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «Приват Банк» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі \~1762 гривні 00 копійок (а.с. 1), а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Публічного акціонерного товариства [PERSON] банку «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.06.2009 року. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved