Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.12.2018 року позивач звернулася до суду цим позовом до відповідача, зазначаючи, що з відповідачем вона з 27.08.2010 року по 22.07.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до договору довічного утримання серії [NUMBER] від 25.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., реєстровий № 1200, вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначила, що у вказаній квартирі зареєстрована вона та її колишній чоловік [PERSON] , відповідач у справі. Останній не проживає у вказаній квартирі з березня 2014 року, тобто після припинення між ними сімейних відносин, його речей у квартирі немає. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні квартири, тому реєстрація у ній відповідача змушує її нести додаткові витрати на оплату комунальних платежів та перешкоджає їй повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, не направив відзив на позовну заяву. На адресу суду повернулися конверти із судовими повістками з рекомендованими повідомленням з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 37). Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання серії [NUMBER] 332381 від 25.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Перфіловою О.А., реєстровий № 1200, позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.08.2010 року по 22.07.2014 року (а.с. 13,14). Відповідно до наданої позивачем довідки № 17750, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 10.12.2018 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідач (а.с. 20). Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною другою статті 406 ЦК України визначено, що на вимогу власника сервітут може бути припинений за рішенням суду, за наявності обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, приймаючи до уваги, що [PERSON] вселився до спірної квартири як член сім`ї власника цієї квартири, ураховуючи, що право користування житлом має речово - правовий характер, а позивачем не надано належних та допустимих в розуміння статей 77,78 ЦПК України доказів не проживання відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, суд вважає, що відсутні законні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суд критично ставиться до наданої представником позивача копії договору найму квартири, відповідно до якого у спірній квартирі з 01.11.2016 року живуть [PERSON] та її донька [PERSON] , та копії нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , у котрій остання підтверджує факт не проживання відповідача у спірній квартирі з 01.11.2016 року, і довідок від 06.11.2018 року, виданих тимчасово переміщеним особам [PERSON] та [PERSON] , відповідно до яких останні фактично проживають у спірній квартирі, оскільки вказані докази не свідчать про не проживання відповідача у спірній квартирі понад один рік без поважних причин, а лише свідчать про проживання у цій квартирі осіб [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed