Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

19 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить сягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2001 року, який було розірвано 15 березня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач на даний час ухиляється від утримання дитини, іншої матеріальної допомоги не надає, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 23 лютого 2001 року, сторони зареєстрували шлюб 23 лютого 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Новомосковського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 42 та який 15 березня 2012 року було розірвано новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про що 03 квітня 2012 року в свідоцтві про одруження зроблено актовий запис №0427/1561 про розірвання шлюбу /а.с. 4/. Судом також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 26 липня 2001 року /а.с. 4/, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я. У відповідності до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Інших даних про матеріальний стан одержувача аліментів, а також стан здоров'я дітей та інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Тому, з урахуванням вимог ст.182 СК України, з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов [PERSON], пред'явлений 19 грудня 2014 року (а.с. 1-2), а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved