overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

19 липня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 19.07.2017р. об 11 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним, і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 19.07.2017р. об 11 год. 20 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «Васильківської ЦРЛ» ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий чує «погані голоси в голові, які кажуть, що робити», себе не обслуговує, безпорадний. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром. Є інвалідом 2 групи, безстроково. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

19 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2006 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та почуття любові. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала. Суд, заслухавши [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03.11.2006 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2006 року, актовий запис №1962. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.05.2007 року, актовий запис №391. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати один до одного почуття поваги та любові. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з осені 2016 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а тому, збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом заходів щодо примирення буде суперечити інтересам подружжя та моральним засадам суспільства. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та на примирення не згодний, відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам сторін, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

19 липня 2017 року позивач звернулась до Володарського районного суду Київської області з названим позовом в якому вказала, що вона отримує аліменти в розмірі 600 гривень від [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], щомісячно. Позивач просить суд змінити розмір аліментів з 600 гривень на 1/4 частку усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. По справі встановлено, що сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії І-ОК № 159345 (а.с.8). Відповідач [PERSON] сплачує щомісячно алміенти у розмірі 600 гривень на утримання дочки [PERSON]. Позивач [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів з 600 гривень на 1/4 частку усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, тобто аліменти з [PERSON] слід стягувати у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

19 липня 2017 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб, укладений 12.05.2012 року, зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 181. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2015 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. На даний час вони з відповідачем шлюбні стосунки не підтримують, тому просить суд розірвати шлюб, оскільки він існує тільки формально. Позивач, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак в судове засідання надав заяву, в якій вимоги позивача визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], 12.05.2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 181. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, оскільки протягом довгого часу шлюб існує лише формально, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити своє прізвище після розірвання шлюбу. Враховуючи той факт, що позивач просить залишити їй прізвище «[PERSON]», суд приходить до висновку, що слід його залишити. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який позивач сплатив при подачі даної позовної заяви у сумі 640,00 грн., про що в матеріалах справи знаходиться квитанція про сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

19 липня 2017 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач є батьком малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] від участі у вихованні та утриманні дітей самоухиляється, не турбується про здоров'я і розвиток дітей, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей, крім того просить стягнути аліменти на своє утримання. Позивачка в ході судового засідання підтримала свої позовні вимоги. Відповідач копію позову отримав, письмові заперечення не надав, фактично позов не визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]), який мешкає за адресою: [ADDRESS], працює ТОВ «Профі-Авто» код 40414566 є батьком дітей: доньки [PERSON], [INFO], доньки [PERSON], [INFO] які мешкають разом з позивачкою [PERSON] Відповідач від участі у вихованні та утриманні дітей ухиляється. Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивача та відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно, починаючи з дня подання позову. Відповідно до ст. 80 ч.1 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Відповідно до ст.ст. 80,182,184 СК України та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, матеріальне становище отримувача аліментів, з якого видно, що позивачка є власником транспортного засобу та нерухомого майна, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення малолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 05 грудня 2017 року. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути судові витрати з відповідача на корись держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

19 липня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначала, що їх неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, але відповідач, який є його батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча працездатний і зобовязаний це робити, тому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частині всіх його заробітків щомісячно. В судове засідання сторони не зявилися, від позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та задовольнити позов. Відповідач також в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутністю. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи без участі сторін, дослідивши письмові докази в ній, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони з 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час якого в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 5). Однак участі в його утриманні як батько не приймає, хоча згідно зі ст.180 СК України зобовязаний це робити до досягнення дитиною повноліття. Частина 3 ст. 181 та ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обовязок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, матеріальне становище дитини, стан її здоровя, та стан здоровя і матеріальне положення платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобовязаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх заробітків (доходів) щомісячно, але розмір щомісячних аліментів не повинен бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне викання рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

19 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, яке розташоване в [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказував, що відповідач являється для нього племінником, а тому він зареєстрував своє місце проживання у належному йому житловому будинку. Однак, він понад сім років не проживає у даному житлі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла та його особистих речей у будинку немає, а відтак [PERSON] втратив право користування згаданим житлом. [PERSON] в судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси для [PERSON], котра позов підтримали та просила його вимоги задовольнити із наведених вище підстав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать дані рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Від нього не надійшло повідомлення про причини неявки чи відкладення розгляду справи, ним не подано відзив на позовну заяву тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що для [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення Полонської міської ради № 16 від 20 травня 1998 року, на праві приватної спільної сумісної власності, належить квартира № 4, що розташована по вул. Ак. Герасимчука, 251 в м. Полонне, Хмельницької області. Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва № 47 про право власності на житло від 19 червня 1998 року та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 33645540 від 29 березня 2012 року. З 07 грудня 2001 року [PERSON] зареєстрований в належному позивачу жилому будинку, однак з вересня 2010 року по теперішній день він у вказаному житлі не проживає, про що свідчать дані претензійного листа. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, наявність реєстрації місця проживання відповідача в житлі [PERSON] створює для нього перешкоди у користуванні цим житлом, тому, відповідно до ст.391 ЦК України, його права як власника підлягають захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Також, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені ним по оплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

19 липня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 12 жовтня 1985 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1502. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Позивач зазначає, що з 2015 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сім'я розпалась остаточно, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 жовтня 1985 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1502. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сім'ї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

19 липня 2018 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги представник заявника обґрунтовувала тим, що під час внесення своїх даних до Єдиного Реєстру речових прав на нерухоме майно заявник дізнався про існування розбіжностей в написанні його прізвища, імя та по-батькові у договорі купівлі-продажу житлового будинку та державних актів на право приватної власності на землю, виданих на імя [PERSON], у той час як на даний час у паспорті для виїзду за кордон він значиться як [PERSON]. Посилаючись на викладене, просила встановити факт належності заявникові даних документів. У судовому засіданні представник заявника свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої\~особи \~Покровської сільської\~ради Очаківського\~району Миколаївської області до суду не зявився, про дату, час та місце судового розгляду заінтересована особа була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення\~представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. 07 червня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу жилого будинку\~с господарськими\~та побутовими\~будівлями та\~спорудами в с. Покровське Очаківського району Миколаївської області (а. с. 10-11). Рішенням Покровської сільської ради № 98 від 27 листопада 1991 року заявникові у власність було передано дві земельні ділянки площею 0,25 га кожна на території с. Покровське Очаківського району Миколаївської області за цільовими призначеннями обслуговування жилого будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. На виконання даного рішення, 30 липня 1996 року було видано державні акти на право приватної власності на землю на імя [PERSON] (а. с. 17, 18). Згідно з паспортом для виїзду\~за кордонсерії РО380734, виданим 27 травня 2009 року, заявник значиться як\~[PERSON](а. с. 5). Вказана розбіжність у написанні прізвища,\~імя та\~по-батькові ставить під сумнів належність цього документу саме заявникові. Факт належності [PERSON] вказаних вище документів підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], а також дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру (а. с. 6), та нотаріально посвідченим заповітом (а. с. 33), з яких вбачається, що імя та прізвище заявника [PERSON]. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявником свого права на нерухоме майно, суд дійшов висновку, що зазначені докази у своїй сукупності доводять той факт, що вказані вище договір купівлі-продажу та державні актиналежать саме [PERSON], а тому\~вимогизаявника про встановлення цього факту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved