Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

19.06.2014 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину. 25.02.2015 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду, яким позовну заяву [PERSON] до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено частково. Вимоги [PERSON] до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину залишено без задоволення, а вимоги до [PERSON] задоволені, визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.03.2008 року після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Вознесенську Миколаївської області, видане на ім'я [PERSON] державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, в частині визнання за спадкодавцем права на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька. Згідно зі ст.ст. 214-215 ЦПК України, суд при вирішення справи, в своєму рішенні повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, але при ухваленні вказаного рішення, судом не було вирішено дане питання. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяв від осіб, які брали участь у розгляді даної справи про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на адресу суду не надійшло, а тому суд з власної ініціативи вирішує питання про розподіл судових витрат по справі. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON], відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON], представник відповідача - Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, тому суд вважає за можливе в порядку ч. 3 ст. 220 ЦПК України постановити додаткове рішення у їх відсутності Дослідивши матеріали справи в частині, що стосуються понесених позивачем судових витрат та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до висновку, про необхідність винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат. Як вбачається з матеріалів справи позивачем, відповідно до наявних в матеріалах справи банківських квитанцій № 28546533 від 19.06.2014 року та № 30783135 від 15.12.2014 року було сплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп ( а.с. 1, 56). Суд зазначає, що рішення суду по даній справі ухвалено 25.02.2015 року і визначений законом строк на виконання рішення суду не закінчився. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що ж стосується стягнення судового збору з співвідповідача - Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, то вони відшкодуванню не підлягають, так як позовні вимоги відносно цього відповідача судом залишені без задоволення. На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] сплачений ним при звернені до суду судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved