Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

18.05.2016 позивач звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом про стягнення аліментів на малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень (одна тисяча гривень) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.12.2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON]. Останні 5 місяців перед зверненням до суду вони разом не проживають, позивач разом із сином проживає у своїх батьків. Позивач стверджує, що їх з відповідачем син перебуває на її утримані, а відповідач ухиляється приймати участь в утриманні та вихованні їх дитини. Визначаючи розмір аліментів, позивач зазначає, що на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків не має. В судовому засіданні позивач повністю підтримала заявлені позовні вимоги, додатково пояснила, що коли проживала з відповідачем однією сімєю, їй було відомо, що він працює в приватній фірмі свого брата, отримує дохід близько 9-11 тисяч. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив справу слухати без його участі (а.с.24), а також зазначив, що позов про аліменти він підтримує, але не в повному обсязі, тому як нещодавно переніс складну операцію на хребті, суму 2500 гривень сплачувати не в змозі, оскільки поки ще непрацездатний. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, направлені відповідачем документи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом прошлюб серії 1-ОК №126007 (а.с.2) та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серія 1-ОК №259857, виданим 05 лютого 2014 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.3). Згідно з поданими до суду заявами сторони проживають окремо (а.с.1,24). Та обставина, що дитини проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні, відповідачем не оспарюється. Згідно з вимогами ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Як передбачено ч.2 та 3 вказаної статті за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження того, що з моменту звернення позивача до суду 18.05.2016 року відповідач надавав позивачу кошти на утримання сина, а також на підтвердження того, що на утриманні відповідача знаходяться інші непрацездатні особи, та що підтверджують розмір його фактичних доходів, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно з випискою із медичної картки стаціонарного хворого №6323харківської обласної клінічної травматологічної лікарні, відповідач [PERSON], [INFO], перебував на стаціонарному лікуванні з 21.20.2016 по 09.11.2016 року з діагнозом: полісигментарний остеохондроз поперекового відділу хребта. Грижа диску L5-S1, L4-L5.Стеноз хребтового каналу на поперековому рівні. Виражений больовий і міотонічний синдром. Порушення статико динамічної функції хребта і акту ходьби. Епілепсія, НЦД (а.с.25-26). Як вбачається з історії хвороби, відповідач був виписаний на амбулаторне лікування за місцем проживання з 10.11.2016, проте відомості про продовження такого лікування, суду надано не було. Оскільки відповідач згідно із його заявою обізнаний про суть спору та розгляд справи у суді, а також не заперечує проти стягнення аліментів, проте, заперечуючи проти розміру аліментів, визначених позивачем, будь-яких даних щодо розміру свого доходу суду не повідомви, а також не надав докази, які ці обставини підтверджують. В звязку з цим, враховуючи, що позивачем не доведено розмір фактичного доходу відповідача в зазначеній в поясненнях суду сумі, а також враховуючи стан здоровя відповідача, відомості щодо встановлення інвалідності якого відсутні, проте який не визнає розмір аліментів, визначений позивачем, та згідно з наданою медичної документацію потребує обмежень у фізичних навантаженнях та реабілітаційного лікування, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина на користь позивача в твердій сумі в розмірі 1000 гривень. При цьому суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення. Проте, обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не достатнім. З урахуванням викладеного, рівного обовязку позивача та відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, вік дитини, яка потребує догляду позивача, що має здійснюватися відповідно до чинного законодавства до досягнення дитиною трьох років, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів слід визначити саме в сумі 1000гривень, що у 2,5 рази менший від розміру визначеного позивачем, з яким не погоджувався відповідач, та враховуючи працездатний вік позивача, який не позбавлений можливості бути працевлаштований та надавати позивачу кошти на утримання сина у визначеному судом розмірі. Судові витрати по даній справі складає судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок, від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду. В звязку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовом про стягнення аліментів, судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial