Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

18 травня 2020 року представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору № КRKRRX08530089 від 17.12.2006 [PERSON] отримав кредит у розмірі 2055,90 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2008. [INFO] [PERSON] помер. Станом на дату смерті заборгованість померлого перед банком за кредитним договором становить 10734,29 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 2055,90 грн., заборгованості за відсотками 4699,96 грн., заборгованості з комісії 814,14 грн., заборгованості з пені 3164,29 грн. [PERSON] до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] , який в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, та протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. При цьому, згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця на спадщину. Позивач звертався до відповідача з листом-претензією, однак останнім борг сплачено не було. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просить суд задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , був придбаний у 1977 році, в період шлюбу з [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої він прийняв спадщину. [PERSON] був зареєстрований у будинку, однак починаючи з 1992 року проживав в м. Дніпропетровську, та після смерті якого відповідачем не було успадковано будь-якого майна, тому він не являється спадкоємцем померлого. Просить суд відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 17.12.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № КRKRRX08530089 за яким останній отримав кредит у розмірі 2055,90 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.06.2008 (а.с.9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, серії [NUMBER] (а.с.15). Згідно\~ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей\~1281,\~1282 ЦК України\~щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до\~статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За положеннями\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вищевказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року № 306/2000/16-ц. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Листом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.05.2016 № 1518/01-16, АТ КБ «ПриватБанк» повернено без виконання претензію кредитора до спадкоємця померлого [INFO] [PERSON] , так як згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняти спадщину, незалежно від настання строку вимоги, тобто АТ КБ «ПриватБанк» пропущено термін звернення до нотаріальної контори (а.с.19). Під час розгляду справи, з метою здійснення повного та всебічного з`ясування обставин справи, судом був направлений запит до Першої Криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо надання копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] та листом від 18.08.2020 № 1587/01-16 встановлено, що спадкова справа не заводилася. Представник позивача у своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається такими, що прийняв спадщину і повинен нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1268\~ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу\~він не заявив про відмову від неї. Обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було, оскільки сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що відповідач є спадкоємцем, проживав разом зі спадкодавцем та прийняв після померлого спадщину. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняв у спадок відповідач та яка його вартість, а також не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що відповідачу було достовірно відомо про наявність боргу спадкодавця. Згідно з вимогами ст.ст.\~12, 81\~ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевказані вимоги законодавства та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу спадкодавця відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed