Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

17 січня 2017 року Татарбунарська районна державна адміністрація (далі - Татарбунарська РДА, райадміністрація) Одеської області як орган опіки та піклування, що діє в інтересах малолітньої [PERSON], 2010 року народження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі - Центр), звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року від неї було відібрано доньку [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Зазначив також, що дитину, яка отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування, поміщено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де вона перебуває останні одинадцять місяців. Татарбунарська РДА вказала, що з метою подолання життєвих труднощів з 29.02.2016 року сім'я відповідача знаходилася під соціальним супроводом Татарбунарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, у зв'язку з чим [PERSON] отримувала інформаційну, юридичну та психологічну підтримку, направлену та формування навичок щодо забезпечення належних умов для повернення в сім'ю доньки, проте у зв'язку з невиконанням відповідачем без поважних причин умов договору, в липні 2016 року соціальний супровід сім'ї [PERSON] був завершений. Посилаючись на те, що [PERSON] продовжує ухилятися від виконання батьківських обов'язків, з моменту ухвалення рішення про відібрання дитини відповідач не змінила способу життя та не скористалася своїм правом повернути дитину, не бажає докласти зусиль в цьому напрямку, позивач вважав, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Директор Центру надіслала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без участі представника третьої особи. Зазначила також, що дитина відповідача перебуває у закладі з 19.02.2016 року по теперішній час, і за цей період мати жодного разу дитину не відвідала, не брала участі в її житті та не цікавилася її здоров'ям та розвитком. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Пояснила, що малолітня [PERSON] є вже другою дитиною відповідача, відносно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав. Першу дівчинку, [INFO], відповідач у 2009 році покинула в пологовому будинку та зникла у невідомому напрямку разом зі співмешканцем, з яким вживала алкогольні напої. Пояснила також, що відносно першої дитини в подальшому було ухвалено рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Зазначила, що протягом року відповідач жодного разу не відвідала малолітню [PERSON] в Центрі та не телефонувала дитині, аліментів на її утримання не сплачувала. Зазначила також, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку з 2013 року як дитина, яка попала в складні життєві умови, після інциденту, коли батьки залишили дитину одну, а знайшли її в подальшому співробітники поліції в полі брудну та голодну. На сьогодні у [PERSON] немає власного житла, домоволодіння, яке відповідач винаймає, за висновком Трапівської сільської ради, не відповідає мінімальним умовам, необхідним для розвитку дитини. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що не винувата у неналежному догляді за першою та другою доньками, оскільки на той період перебувала у складній життєвій ситуації, пов'язаній з проживанням з колишнім співмешканцем [PERSON], який її бив та не допомагав у побуті. Пояснила також, що зараз вже п'ять місяців живе з новим співмешканцем [PERSON], якого кохає, і який запевнив відповідача, що буде допомагати виховувати [PERSON]. Обставини невідвідування дитини пояснила тим, що не знала, як дістатися до селища Тарутино, а також необхідністю працевлаштуватися. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що є підстави для задоволення позову у повному обсязі. Висловила думку, що [PERSON] не усвідомлює сутності батьківських обов'язків, у відповідача немає навіть материнського інстинкту, який би спонукав її вживати бодай якихось дій, аби повернути дитину, особливо беручи до уваги те, що в неї вже є негативний досвід позбавлення батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], при цьому відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу (далі - СК) України. На підтвердження цього фату до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 05.08.2010 року виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00016352903 від 23.02.2016 року (а.с.а.с.4,5). Судом також встановлено, що рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.05.2016 року малолітню дитину [PERSON] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.а.с.7,8). Зі змісту розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації №159/А-2016 від 30.05.2016 року слідує, що [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). З довідки центру соціально-психологічної реабілітації дітей №2 від 16.01.2017року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], перебуває у зазначеному закладі з 19.02.2016 року, та за час її перебування у Центрі мати [PERSON] жодного разу не відвідала доньку та не поцікавилася її життям та здоров'ям (а.с.9). Листом Татарбунарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №03-05/262 від 07.10.2016 року підтверджується, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом цього центру з 29.02.2016року по 15.08.2016року. За вказаний період відповідачу було надано інформаційну, юридичну, психологічну підтримку, проведено профілактичну роботу з метою формування стереотипів позитивної поведінки, здорового способу життя та навичок щодо забезпечення належних умов для повернення дитини [PERSON] в сім'ю, проте в липні 2016 року соціальний супровід сім'ї відповідача був завершений у зв'язку із невиконанням нею передбачених планом заходів (а.с.10). З матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не має постійного місця роботи та місця проживання. За період спільного проживання зі своїм співмешканцем [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON], 2010року народження, у зв'язку із надмірним вживанням дорослими спиртних напоїв, між ним часто виникали сварки, бійки, що становили загрозу життю та здоров'ю малолітньої дитини. Крім того, [PERSON] не створила умов для належного виховання та утримання дитини, за неналежне виконання батьківських обов'язків протягом 2013-2015 років двічі притягалася до адміністративної відповідальності (а.с.а.с.14,15). Судом встановлено, що Татарбунарською районною державною адміністрацією Одеської області складено висновок від 06.01.2017 року №01-23/57, зі змісту якого слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з огляду на небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, усунути обставини, які перешкоджали створенню належних умов для виховання дитини, а також стали підставою для відібрання доньки. Зі змісту висновку органу опіки та піклування також вбачається, що термін перебування дитини у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тарутинської районної державної адміністрації сплив 19.11.2016 року, проте [PERSON] не зверталася до відповідних органів з приводу сприяння та допомоги їй в поверненні доньки у сім'ю (а.с.13). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.03.2017 року, проведеного комісією депутатів Трапівської сільської ради Татарбунарського району, підтверджується, що [PERSON] проживає в будинку власника господарства, у якого працює та доглядає за живністю. Житлові умови в цьому будинку для проживання дитини відсутні (а.с.44). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Статтею 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України встановлено низку обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав можливе за наявності підстав, визначених у ст.164 СК України. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, окрім іншого, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК). З цієї підстави мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав лише у разі досягнення ними повноліття. З урахуванням того, що відповідач є повнолітньою особою, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не зважаючи на відібрання від матері її малолітньої доньки, не усунула обставини, які були підставою для відібрання дитини, не створила належних умов для її проживання та розвитку, не цікавилася її життям та здоров'ям за весь період з моменту відібрання, часто змінює місце проживання, не має постійного місця роботи, зловживає спиртними напоями, попередження органу опіки та піклування ігнорує, беручи до уваги, що соціальний супровід родини [PERSON] не призвів до зміни відповідачем своєї поведінки щодо виховання та розвитку дитини, суд вважає що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За змістом п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Отже, з урахуванням того, що судовий збір за подання до суду органом опіки та піклування позовної заяви про захист прав малолітньої дитини не справлявся, суму судового збору у розмірі 640грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. З огляду на викладене,

Outcome: approved