Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

18 лютого 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтували тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі і земельну частку (пай), яка йому належала згідно відповідного сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого 15 січня 1997 року за № 320. Після смерті батька позивачі залишились єдиними спадкоємцями майна покійного за законом, оскільки за свого життя заповіту він не склав. Спадщину вони прийняли, оскільки на день смерті [PERSON] проживали разом з ним в будинку [ADDRESS] , а відтак вступили у володіння його майном. В даний час виникла необхідність оформити право власності на спадщину, однак державним нотаріусом позивачам було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на вказану земельну частку, а тому вони не можуть реалізувати свого права. Просять визнати за ними, [PERSON] , [PERSON] , право власності по Ѕ за кожним земельної частки (пай), по колишній СС «Світанок», розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної їх батьку [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрованому 15 січня 1997 року за № 320, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ,який помер [INFO] . В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явились без поважних причин, про судове засідання у справі повідомлялись. Представник відповідача Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду відзив (заяву), згідно якого позов визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Згідно із частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із фактичних даних, які містяться в матеріалах справи, правовідносини щодо набуття права власності на спадкове майно виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року та продовжують існувати у даний момент. У відповідності до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За таких умов, при розгляді даного спору суд опирається на норми законодавства, які діяли як до 01 січня 2004 року, так і на даний час, залежно від часу виникнення та існування відповідних правовідносин. У відповідності до ст.ст.524, 525 ЦК УРСР (1963 року), які діяли на момент смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Що стосується даного випадку, в судовому засіданні встановлені наступні факти. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого Володимир-Волинською районною державною адміністрацією Волинської області 15 січня 1997 року, про що зроблено запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 320, вбачається, що [PERSON] належала земельна частка (пай), яка перебуває у СС «Світанок», розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Також, довідкою відділу у Володимир-Волинському районі міськрайонного управління у Володимир-Волинському районі та м. Володимир-Волинський Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 29-3-0.171-41/111-20 від 18 лютого 2021 року підтверджується, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишній СС «Світанок» серії [NUMBER], зареєстрованого 15 січня 1997 року за № 380. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO] , а відтак після його смерті відкрилась спадщина на усе належне йому на праві власності майно, в тому числі і на земельну частку (пай) у колективному майні тоді існуючого СС «Світанок». У відповідності до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Копією свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] підтверджується факт, що він є сином тепер покійного [PERSON] , а отже його спадкоємцем першої черги за законом. Померлий [PERSON] також є батьком позивача [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 280/01-16 від 26.02.2021 року, спадкова справа після смерті померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. Довідкою Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 22/09-04 від 29.01.2021 року стверджується, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . Заповіт від його імені не посвідчувався. Спадщина складається із земельної ділянки (паю) посвідченого сертифікатом. На день смерті з [PERSON] проживали і були зареєстровані: дочка [PERSON] та син [PERSON] , а отже вважаються такими, що прийняли спадщину. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , які є дітьми померлого [PERSON] та його спадкоємцями першої черги за законом прийняли його спадщину вступивши у володіння нею, вправі успадкувати належну померлому земельну частку (пай) згідно вказаного вище сертифікату. У відповідності до повідомлення Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 222/01-16 від 18.02.2021 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке перебуває в колективній власності СС «Світанок» села Стенжаричі Володимир-Волинського району Волинської області у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст.328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право позивачів, як спадкоємців на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, що є перешкодою позивачам в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.524-525, 529, 548-549 ЦК Української РСР (1963 року - в редакціях часу правовідносин, на момент їх виникнення та існування), ст.ст.15, 328, 392, 1217-1218, п.п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.116, п.17 Розділу Х Земельного кодексу України,.

Outcome: approved