Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

17 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до [PERSON], [PERSON] з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], право власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що: - [INFO] року помер її чоловік - [PERSON]; - спадкоємцями після смерті [PERSON] є дружина - [PERSON], сини - [PERSON] та [PERSON]; - після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]; - позивач на момент смерті чоловіка проживала разом з ним у зазначеній квартирі, а відтак прийняла спадщину після чоловіка; - позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ спадкодавця на спадкове майно - договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально; - оскільки законодавство, чинне на момент набуття спадкодавцем права власності на зазначену квартиру, не вимагало обов'язкового посвідчення договорів, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка, то є підстави для визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались. 13.09.2018 року Ухвалою позовну заяву залишено без руху. 27.09.2018 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Згідно Ухвали від 27.09.2018 року судом витребувано у Другої Миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Відповідно до Ухвали від 05.10.2018 року судом витребувано копію спадкової справи [PERSON] у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської К.Т. Ухвалою від 10.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі, підтримавши вимоги. Відповідачі, згідно заяв, заявлені вимоги визнали. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] на підставі договору №5364 купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Товарною біржею «Нерухомість-Південь» 19.12.2001 року, зареєстрованому у Миколаївському бюро технічної інвентаризації 03.01.2002 за №18271, належала квартира [ADDRESS]. Відповідно до Довідки, виданої КП ММБТІ від 31.05.2018 року вбачається, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі вищезазначеного Договору купівлі-продажу. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON], та сини - [PERSON] та [PERSON] Згідно Довідки, виданої ОСББ «Сяйво 261» вбачається, що [PERSON] з 11.01.2002 року по [INFO] року був за реєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним з 21.03.2002 року та по час смерті була зареєстрована та проживала його дружина - [PERSON]. Разом з тим, з матеріалів спадкової справи вбачається, що у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася лише дружина спадкодавця - [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Проте, відповідно до Постанови нотаріуса від 24.07.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, оскільки наданий нею нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно - Договір купівлі-продажу, зареєстрований ТБ «Нерухомість-Південь» - не відповідає вимогам цивільного законодавства, у зв'язку із чим є необхідність визнання його дійсним у судовому порядку. Так, на час укладання договору купівлі-продажу [PERSON] та його контрагенти ухилились від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.ст.57,58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Відповідно до положень п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у лютому 1999 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 225 ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов'язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку про задоволенні заявлених вимог.

Outcome: approved