Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

18.05.2015 року ПАТ «Укргазпромбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.08.2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки в забезпечення договору банківського кредиту. Боржник не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 82602,36 Євро, яку банк просить стягнути з [PERSON] як з поручителя. Також банк просить стягнути з поручителю нараховану пеню. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності із зазначенням про згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Судові повістки, що були направлені на адресу відповідачки, повернулися до суду з поміткою про закінчення строків зберігання. На підставі вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, оскільки судовий виклик направлено відповідачці на адресу за місцем її реєстрації, вважається, що відповідачка повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17.08.2010 року між позивачем та ПП «Стегарт» укладено договір банківського кредиту № 4-КЛ/10-Л2. Згідно з умовами цього договору банк - позивач по справі надає позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитної лінії на загальну суму 110000 Євро (ліміт граничної заборгованості за кредитною лінією - 70000 Євро) на умові сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5% річних, комісій за управління кредитною лінією та її обслуговування, строком до 16.08.2011 року. Позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати відсотки і комісію за користування кредитом в строки, передбачені договором. 17.08.2010 рокуна забезпечення вищезазначеного договору між сторонами укладено договір поруки № 13-П/10-Л2, за умовами якого поручитель - відповідачка по справі відповідає перед банком за порушення зобов'язання боржника в повному обсязі. 15.08.2014 року між позивачем та ПП «Стегарт» укладено додаткову угоду, за умовами якої збільшено ліміт граничної заборгованості за кредитною лінією та встановлено на рівні 745000 Євро, збільшено відсоткову ставку до 14% річних та змінено строк кредиту до 14.08.2015 року. За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та впорядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позивач вказує на те, що боржником умови договору не виконуються та заборгованність за кредитним договором складається із заборгованості за основним боргом по кредиту в розмірі 4500 Євро, заборгованості за відсотками за період з 01.05.2015 року по 12.05.2015 року в розмірі 318,69 Євро та заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 7783,67 Євро. Пунктом 4.1.2 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання боржником будь-якого зобов`язання за кредитним договором позивач має право дострокового стягнення всього кредиту. Виходячи з цього загальний розмір заборгованості станом на 12.05.2015 року становить 82602,36 Євро та складається із заборгованості за основним боргом по кредиту в розмірі 70000 Євро, простроченої заборгованості по основному боргу за кредитом в розмірі 4500 Євро, заборгованості за відсотками за період з 01.05.2015 року по 12.05.2015 року в розмірі 318,69 Євро та заборгованості за відсотками за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року в розмірі 7783,67 Євро. Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов`язаннь, встановлених договором. П. 5.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань по сплаті кредиту та відсотків банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання. На підставі цього позивачем нараховано до сплати пені на загальну суму 31571 грн. 65 коп. Відповідно до ст. 553 ЦК україни за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За вимогами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. Беручи до уваги, що відповідачка доказів належного виконання боржником умов договору не надала, а також не надала доказів того, що вона не має відповідати за порушення боржником зобов`язань за договором, суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Під час звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки з 07.04.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укргазпромбанк». Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved