Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

19 березня 2021 року позивачі звернулися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилаються на те, що 16.11.1992 року вони на підставі Ордеру № 1065 вселились в гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , адресу якого в подальшому змінили на [ADDRESS] та змінили нумерацію кімнат, зокрема кім. №935 стала кім. №289 у зв`язку із чим 14.02.2005 їм було перевидано Ордер №0124. 08.09.2020 року, реалізуючи свої права, на розширення місця мешкання та оформлення додаткової кімнати № 289-а, вони звернулися до Дніпровської міської ради із заявою про надання житлової площі (упорядкування проживання) в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. 06.10.2020 року, Дніпровська міська рада повідомила про необхідність надання додаткових документів та залишення заяви для подальшої роботи. Зміст вимог про надання додаткових документів полягав в тому, що відсутні документи, які підтверджують реєстрацію місця проживання в період з 19,02.1991 року по 06.02.1992 року. Без надання таких документів неможливий розгляд заяви про надання житлової площі (упорядкування проживання) в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра. Враховуючи зазначене, вони звертаються до суду з позовною заявою про встановлення факту, проживання в період з 19.02.1991 року по 06.02.1992 року за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту необхідно для реалізації особистих майнових прав, передбачених ст. 9 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Реєстрація місця проживання в період з 19.02.1991 року по 06.02.1992 року у позивачів відсутня, оскільки з 19.02.1991 року вони знялися з реєстрації за адресою [ADDRESS] для оформлення віх необхідних документів та подальшої реєстрації в виділеній кімнаті гуртожитку, та оскільки оформлення документів зайняло тривалий час вони продовжували мешкати за попередньою адресою. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 березня 2021 року провадження у справі відкрито та призначено до судового розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачів просив суд розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву не надав. Також, в судовому засіданні 05 липня 2021 року за клопотанням позивача було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідки [PERSON] , та [PERSON] підтвердили факт проживання позивачів за адресою [ADDRESS] в період з 19,02.1991 року по 06.02.1992 року зазначили, що були сусідами сім`ї [PERSON] , які отримали кімнату у гуртожитку за адресою [ADDRESS] у 1992 році та переїхали туди. Свідок [PERSON] суду зазначила, що вона є сестрою [PERSON] , вони проживали разом з самого народження за адресою [ADDRESS] і до 1992 року. [PERSON] є сином сестри, проживав разом з нею та вони разом у 1992 році переїхали до кімнати у гуртожитку. Вислухавши учасників процесу та свідків, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] про народження матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] . Відповідно до акту про проживання особи від 15.12.2020 р., [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] , починаючи з дня свого народження по [INFO] . [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , на підставі Ордеру № 1065 вселились в гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . На сьогоднішній день, рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.04.2019 №412 змінено правовий режим нежитлових приміщень зокрема у гуртожитку по [ADDRESS] , а саме адреса: [ADDRESS] - змінена в результаті перейменування вулиці та зміні нумерації будинку, і зазначається як адреса: [ADDRESS] . Також, було змінено нумерацію кімнат гуртожитку, і кімната № 935 була змінена на [ADDRESS] . На підставі даного рішення [PERSON] перевидано ордер на зайняття житлової площі в гуртожитку для малосімейних №0124. До складу сім`ї входить син [PERSON] . Зазначений будинок гуртожитку належить територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради та перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» ДМР. Згідно з листом Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 14.09.2020 року №10/05-1580, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в періоди з 22.08.1986 року по 07.09.1987 року та з 08.09.1987 року по 19.02.1991 року. Відповідно до Картки прописки, [PERSON] вибула з адреси: [ADDRESS] для подальшої реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а в подальшому кім.935. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено у ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Також ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження. Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, але у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Згідно з положеннями ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Враховуючи вищевикладене, виходячи з досліджених у судовому засіданні доказів, беручи до уваги покази свідків, відсутності заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Окрім того, факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, встановлення його іншим шляхом неможливе.

Outcome: approved