Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

19.08.2019 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами у справі та покласти на відповідача понесені стороною позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 768,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 23.03.2013 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] [INFO] . Після реєстрації шлюбу між сторонами час від часу виникали непорозуміння з підстав різного сприйняття відповідальності за сім`ю, тобто щодо конкретного розуміння прав та обов`язків чоловіка і дружини. У звьязку з постійними непорозуміннями та сімейними негараздами позивачка не вбачає будь-якої подальшої можливості збереження шлюбу. З червня 2019 року сторони у справі не проживають як подружжя, спільного господарства не ведеться, тому, на думку позивача, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.08.2019 року відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02.10.2019 року зарито підготовче засідання у спрпві та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити та додатково пояснила суду, що шість років вона просила відповідача бути частіше зі своєю родиною, однак відповідач постійно запізнювався з роботи та більше приділяв уваги своїм батькам аніж родині. Можливості збереження родини позивачка не вбачає та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній і просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і не заперечує проти розірвання шлюбу зазначивши, що не може примушувати дружину бути із ним, розірвання шлюбу це бажання жінки і він з ним погоджується. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.03.2013 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №310 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Підстав для застосування положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд не вбачає, оскільки відповідач визнав вимоги про розірвання шлюбу після початку розгляду справи по суті. Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі витрати стягуються у порядку визначеному ст.ст. 137, 141 ЦПК України. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. суду надано договір про надання адвокатом правової допомоги, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, додаток №1 до договору, акт виконаних робіт №1, ордер, розрахунок витрат на надану адвокатом правничук допомогу та прибутковий касовий ордер №15-08/19 від 15.08.2019 року про дійсну сплату позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Отже, за положеннями ст. 141 ЦПК України такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved