Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

18.10.2016 позивач звернувся до суду з даним позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на освітні послуги дочки [PERSON], [INFO], в сумі 6675 грн. на період навчання в ПВНЗ «Київський міжнародний університет», сплачені позивачем на навчальний період 2015-2016 року та проживання в гуртожитку за 2015-2016 рік в сумі 5433,50 грн., а всього 12 108,50 грн. Позивач під час судового розгляду збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на освітні послуги дочки [PERSON], [INFO], в сумі 19160,00 грн., з них 9580,00 грн. на період навчання в ПВНЗ «Київський міжнародний університет», сплачені позивачем на навчальний період 2016-2017 року та проживання в гуртожитку за 2019-2017 рік в сумі 5433,50 грн., а всього просила стягнути 21688,50 грн. (12108,50 +9580,00) Свій позов позивач мотивує тим, щосторони проживали в зареєстрованому шлюбі з з 1997 року по 12.11.1999. 26.08.1998 від їхнього шлюбу народилася дочка [PERSON], батьком якої є відповідач.З 01.09.2015[PERSON] навчається в ПВНЗ «Київський міжнародний університет» в м. Київ, на II курсі, в якому буде навчатися по 30.06.2019, що підтверджується договором від 11.08.2015. [PERSON] сплачував аліменти на утримання дочки до 26.08.2016, тобто до її повноліття.Ст.185 СК України встановлено, що батьки зобов'язані нести і додаткові витрати на утримання дитини. За навчальний період позивач сплатив кошти в сумі 13 350 грн., що підтверджується копією договору та копіями квитанцій на оплату навчальних послуг, а за проживання в гуртожитку - 10 867 грн..Відповідач офіційно не працює, добровільно матеріальної допомоги дочці не надає. За своїм матеріальним становищем він може надавати матеріальне утримання дочці,тому позивач і звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання з'явився, позов підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував мотивуючи тим, щопісля розірвання шлюбу з позивачем він сплачував аліменти на утримання дитини по виконавчому листу № 2-56 від 20.01.1999, виданому Шполянським районним судом Черкаської області до досягнення дочкою повноліття. Заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. З 04.10.2007 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] яка ніде не працює і знаходиться на утриманні відповідача. Батько відповідача, [PERSON], є інвалідом другої групи, а мати, [PERSON], є пенсіонером за віком, батьки відповідача постійно хворіють і потребують його матеріальної підтримки, яку він їм постійно надає. Відповідач не має постійної роботи, а має тимчасові заробітки, які не дають йому можливості в повній мірі утримувати нову сім'ю та батьків. У зв'язку з цим у відповідача відсутні кошти на оплату додаткових витрат на повнолітню дочку [PERSON], яка навчається. Також відповідач виказує сумніви щодо юридичної дійсності договору про навчання від 01.09.2015 та договору на проживання в гуртожитку від 11.08.2016. Відповідач зазначає, що згідно з ксерокопіями квитанцій до прибуткового касового ордеру оплату витрат на навчання та на проживання в гуртожитку здійснювала [PERSON], але не позивач. Також відповідач вказує, що позивач з 28.04.2010 займається підприємницькою діяльністю, а саме надає перукарські послуги та утримує салон краси, від якого має достатній дохід для забезпечення витрат на навчання дочки. Крім цього, при поданні позовної заяви позивач посилається на ст. 185 СК України, в той час як у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шполянської райдержадміністрації Черкаської області 14.11.1998, актовий запис №173 (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано 12.11.1999, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції в Черкаській області 18.06.2013, актовий запис №146 (а.с.5). Згідно з договором про навчання №026/15 від 01.09.2015 ПВНЗ «Київський міжнародний університет (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі Замовник) уклали цей договір, за яким Виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів Замовника здійснити навчання [PERSON] та підготувати фахівця за рівнем освіти «Бакалавр», в інституті телебачення кіно та театру за напрямом театральне мистецтво, на денній формі навчання. Строк навчання з 01.09.2015 по 01.07.2019. в свою чергу Замовник зобов'язався сплатити вартість навчання за обумовленим фахом. Відповідно до п. 3.1 договору вартість освітніх послуг за один навчальний рік становить 18300,00 грн. Згідно з п. 3.3 та п. 3.4 договору плата вноситься замовником щомісячно рівними частинами протягом навчального року, який становить 10 місяців. Плата за навчання вноситься за поточний місяць з 1 по 7 число включно. (а.с.7). Відповідно до договору №1423 від 11.08.2016 ПВНЗ «Київський міжнародний університет (далі - Університет) та [PERSON] (далі Студент) уклали цей договір, за якимУніверситет зобов'язується надати Студенту місце для поселення і проживання на умовах, встановлених даним договором, а Студент зобов'язується поселитись на надане місце та дотримуватися правил проживання в гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку за 1 місяць становить 1400,00 грн. (а.с.8). Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордера [PERSON] сплатила за навчання 13350,00 грн. та за проживання в гуртожитку - 10867,00 грн. (а.с.9-11) Відповідно до довідки №467 виданої КП «Комунальник - Сервіс» Шполянської міської ради, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS], і до складу її сім'ї входить дочка [PERSON] (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] зареєстували шлюб 04.10.2007, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Добрівлянською сільською радою Заліщицького району Тернопільської області 04.10.2007, актовий запис №14 (а.с.26). Відповідно до довідки №9631 від 02.08.2017, виданої Шполянським районним центом зайнятості, [PERSON] не зареєстрований в районному центрі зайнятості як безробітний і матеріального забезпечення не отримує (а.с.29). Згідно з довідкою №1008 від 02.08.2017, виданою виконавчим комітетом Добрівлянської сільської ради Заліщинського району Тернопільської області, [PERSON], [INFO], дійсно є жителькою с. Добрівляни, Залішицького району, Тернопільської області, та з 30.04.2004 не працювала і не працює по даний час. Довідка видана на підставі трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.30). Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 6ЧК №118454 від 06.11.2007, виданої Міністерством охорони здоров'я України, [PERSON] має другу групу інвалідності та є непрацездатним. Причина інвалідності - загальне захворювання (а.с.31). Згідно з пенсійним посвідченням [NUMBER], серії [NUMBER] від 08.06.2010, виданим Пенсійним фондом України, [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.32) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.1991, виданим Шполянським районним відділом РАЦС Черкаської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.40). Як видно із останніх записів в трудовій книжці серії [NUMBER], [PERSON] був прийнятий на роботу до ВАТ «Райагрохім» головним інженером 01.09.1999 на підставі наказу №9/к від 01.09.1999, та був звільнений за ст. 38 КЗпЗ України за власним бажанням 20.12.2001. Інших записів про трудову діяльність в наданій копії трудової книжки немає (а.с.38-39). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.08.2017 [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 28.04.2010 та надає послуги перукарнями та салонами краси (а.с.27-28). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч. 1 статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Дочка сторін, [PERSON], [INFO], досягла повноліття 26.08.2016. Тобто, правовідносини сторін, передбачені ст. 185 СК України, щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину не можуть застосовуватися щодо повнолітньої дитини, оскільки стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину главою 16 СК України не передбачено. Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24.02.2016 року ухвалив постанову у справі №6-1296цс15, предметом якої був спір про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, і зробив правовий висновок про те, що На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, у суду немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 185 СК України додаткових витрат на освітні послуги повнолітньої дитини [PERSON]. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» На підставі ст. ст. 6, 180, 185, 199-201 СК України,

Outcome: dismissed