Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

17.11.2014р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка у позовній заяві та в наданій суду 12.03.2015р. заяві в обґрунтування вимог посилалася на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 07.03.2003р. у Горківській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 5. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини з відповідачем припинилися в червні 2012 р., коли відповідач почав зустрічатися з іншою жінкою, а з жовтня 2012р. сторони проживають окремо, коли відповідач пішов проживати до цієї жінки, з того часу спільне господарство не ведеться. На теперішній час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Позивачка вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена. Строк на примирення просила не надавати. Просила шлюб розірвати та винести заочне рішення суду в судовому засіданні за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, про що надала суду відповідну заяву (а.с. №24). Відповідач в судові засідання 11.12.2014р., 09.02.2015р. та 12.03.2015р. тричі не з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 26.11.2014р. (а.с. № 12). Згідно до поштового повідомлення, судова повістка на 09.02.2015р. відповідачу вручена особисто (а.с. №17). Судова ж повістка на 12.03.2015р. відповідачу не вручена через відсутність за місцем реєстрації, про що зазначено в поштовому повідомленні (а.с. № 23), що відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням, про причини неявки суд не сповістив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалити рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами, а також на підставі ст. 224 ЦПК України винести по справі заочне рішення суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Сторони зареєстрували шлюб 07.03.2003р. у Горківській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 5. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] (а.с. № 5). Від даного шлюбу у подружжя народився малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. № 6). Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинилися в червні 2012р., коли відповідач почав зустрічатися з іншою жінкою, а з жовтня 2012р. сторони проживають окремо, коли відповідач пішов проживати до цієї жінки, з того часу спільне господарство не ведеться. На теперішній час сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені більше двох с половиною років тому і з цього часу більше не відновлювалися, позивачка від позову не відмовилася, а відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату та час слухання справи, будь-яких заперечень до суду не надав, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Суд також враховує вимогу позивачки про зміну її прізвища на дошлюбне, викладену в її письмовій заяві від 12.03.2015р. (а.с. № 24), та з огляду на вимоги ст.113 СК України, знаходить підстави для задоволення цієї вимоги. Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с. № 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved