Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

17 листопада 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу квартири який посвідчений державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Семейко С.І. зареєстрований в реєстрі за №1-684. Також, в квартирі зареєстровані позивачки дочка [PERSON] , [INFO] та онучка [PERSON] , [INFO] . На теперішній час, позивач проживає у квартирі разом зі своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] та сплачує всі комунальні послуги. [PERSON] та [PERSON] , не проживають у квартирі з 2014 року, особистих речей відповідачів в квартирі не має, окрім того вони не допомагають сплачувати комунальні послуги, які на них нараховуються. Тому просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали. Третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду лист, про розгляд цивільної справи без їх участі, а також в позовних вимогах позивача в частині визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - заперечує. Також, Служба у справах дітей Слов`янської міської ради до листа надала висновок від 29.12.2020 року за №29/03-2529 відповідно до якого рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 23.12.2020 року, щодо недоцільності визнати втратившими право користування житловим приміщенням малолітньою дитиною [PERSON] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. -Договір купівлі продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу квартири покупцем є [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Першої Слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Семейко С.І. зареєстрований в реєстрі за №1-684; -Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідно до якого квартира за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі продажу квартири власником є [PERSON] ; -Копія, форми А на [PERSON] ; -Копія акту від 10.09.2020 року відповідно до якого слідує, що [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS] ; -Довідка ТОВ «Цидило и К» від 07.09.2020 року про те, що разом з [PERSON] за адресою: : [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» схваленої резолюцією 44 - сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року за №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністраціями чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. Втім, ст. 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Отже, з огляду на те, що мати [PERSON] у цьому будинку не проживає, місцем проживання малолітньої [PERSON] повинно бути визнано місце проживання його батьків. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З огляду на вищенаведене місцем проживання [PERSON] , також повинно бути визнано місце проживання її батьків. Тому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської ради щодо недоцільності визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог у цій частині фактично право дитини на житло не буде порушене, адже [PERSON] протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає з батьками в іншому житловому приміщенні. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування спірним житловим будинком перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору.

Outcome: approved