Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

19.02.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи - [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно до закінчення навчання у навчальному закладі. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] 12.01.2002 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . У 2015 шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає та не приймає участі в утриманні дитини. Син наразі є повнолітнім, проте продовжує навчання з 15.09.2020 у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, на денній формі навчання, на бюджетній основі, отримує стипендію, термін закінчення навчання - 30.06.2024. Відповідач працює у Головному управлінні ДСНС України у Харківській області, на посаді Начальника караулу 4-ДПРЧ м. Харкова, одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Третя особа - [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.06.2017 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис за № 1836, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 12). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24.06.2015 було розірвано, що підтверджується копією рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2015, яке набрало законної сили 07.07.2015 (а.с.13). Як вбачається з Довідки № 27/97848 від 02.02.2021, виданої Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом, [PERSON] дійсно є студентом 1 курсу Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, денної форми навчання з 15.09.2020. Закінчення навчання: 30.06.2024 (а.с. 7). Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до положень Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 19.02.2021 до закінчення нею навчання. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 19.02.2021 і до закінчення ним навчання, а саме до 30.06.2024. Вимоги позивача щодо стягнення аліментів в розмірі не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд не може визнати обґрунтованими з таких підстав. Дійсно, положеннями ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Обставини, які мають враховуватись при визначенні аліментів, встановлені ч. 1 ст. 182 СК України. Положення ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на переконання суду, не можуть бути застосовані в даній справі, оскільки відсилають до прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] , на утримання якого стягуються аліменти, досяг повноліття, у суду відсутні підстави визначати мінімальний розмір аліментів на його утримання, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину. Можливість визначення мінімального гарантованого розміру аліментів, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб або іншого показника прожиткового мінімуму, який не пов`язаний з дитиною, законодавством України не передбачена. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Outcome: partial