Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

19 листопада 2013 року до суду звернувся заступник прокурора Малиновського району м.Одеси в інтересах держави в особі: Головного управління Держземагенства в Одеській області, з позовом до відповідача про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визначення порядку виконання судового рішення. Представник прокуратури у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими повідомленнями, причини неявки суду не повідомив. Представник Реєстраційної служби Овідіопольського РУЮ, у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, Відділу Держземагенства в Овідіопольському районі Одеської області, та представник Головного управління Держземагенства в Одеській області, Трач А.С., у судове засідання 09.01.2014 року з'явився, надав письмові пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд вважає, що позовні вимог підлягають задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2007 у справі № 2-1279/2007 затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], згідно якої в рахунок погашення боргових зобов'язань [PERSON] передав у власність [PERSON] частку земельної ділянки площею 5 га, яка розташована у масиві 24 (ділянка [NUMBER]) за межами населеного пункту, на території Дальницької сільської ради Овідіопольськго району Одеської області. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.06.2007 у справі № 2-1279/2007 роз'яснено, що ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 17.01.2007 у цій справі є підставою для видачі [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.05.2012, задоволено апеляційну скаргу прокуратури Малиновського району м. Одеси та скасовано ці ухвали, з направленням судової справи за позовом [PERSON] та [PERSON] до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05.12.2012 (справа № 1519/11498/2012) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики залишено без розгляду. Спірна земельна ділянка, яка безоплатно передана для ведення сільськогосподарського виробництва у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 15.01.2003 № 19, передана [PERSON] у власність [PERSON], чим порушено публічно-правовий порядок вчинення угод з земельними ділянками певної категорії (мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення за підкатегорією для ведення товарного сільськогосподарського товарного виробництва). Згідно відповіді Відділу Держземагентства в Овідіопольському районі Одеської області від 10.09.2013 за №18-18-14/2495, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 305696 від 26.06.2008 на земельну ділянку № [NUMBER] масив 24 за межами населеного пункту на території Дальницької сільської ради Овідіопольського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нормативно-грошова оцінка цієї земельної ділянки площею 5 га, з урахуванням індексації станом на 01.01.2013, становить 112 782, 89 грн. (сто дванадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні) 89 коп. Разом з тим, відповідно до п.п. б) п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, в редакції закону із змінами та доповненнями станом на 28.12.2007, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01.01.2016, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Угоди, укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Підстави для державної реєстрації прав власності на земельну ділянку за [PERSON] відсутні, оскільки угода про передачу у власність земельної ділянки від 17.01.2007, яка підписана між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним правочином, недійсність якої прямо встановлена законом, та ухвала суду про її затвердження скасована. Повноваження з складання, видачі та реєстрації державного акту на право власності на земельну ділянку, на час подання [PERSON] незаконних ухвал Малиновського районного суду м. Одеси до виконання, відповідно до п. 2.9. та п. 3.2. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 № 43, в редакції покладалися на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру (структурні підрозділи). Відповідно до ст.ст. 81, 83, 116 Земельного Кодексу України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийнятті спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. Громадяни або юридичні особи набувають право власності на землі за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України в редакції від 05.03.2009, чинній на момент набуття прав власності [PERSON], право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно з ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до п.п. є) п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в редакції від 19.03.2010р., не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо; на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України). Відповідно до п.п. 10 п. 4 Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 401/2011, Державна реєстраційна служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно з п. 2.6. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 розділу цього порядку. Відповідно до п. 2.14. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку, у разі відчуження земельних ділянок із земель приватної власності державний акт на право власності на земельну ділянку підписує відповідний державний орган земельних ресурсів на підставі копії відповідного договору, вірність якої засвідчена нотаріусом. Згідно п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи,

Outcome: approved