Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

17 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 1996 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Овідіопольського районного суду від 25.09.2013 року розірвано шлюб між нею та відповідачем, діти залишені на виховання батькові - [PERSON] Вказане рішення набуло законної чинності 07.10.2013 року. З наведених підстав позивач просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з матір'ю, [PERSON] тастягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 1000 гривень на кожну дитину з дня подання позову і до досягнення дочками повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач позов визнав частково і пояснив, що згоден щоб діти проживали разом з позивачкою, згоден виплачувати на утримання дітей аліменти, але не впевненний, що отриманні гроші будуть використанні на користь дітям. Представник органу опіки та піклування вважав, що позов підлягає задоволенню і в інтересах дітей визначити їх місце проживання з матір'ю. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вплаває на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обв'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, малолітні дочки [PERSON] та [PERSON], проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач, [PERSON], від участі в утриманні дочок самоухиляється, не турбується про стан їх здоров'я, духовний, творчій і фізичний розвиток. Грошей на утримання дітей відповідач не надає і добровільно робити цього не бажає. Разом з тим, він офіційно працевлаштований в ВАТ «Сандора», має регулярне джерело доходу. З висновку органу опіки та піклування, пояснень його представника слідує, про визначення місця проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з матір'ю, [PERSON] Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З вказаних підстав суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, але суд находить можливим стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти не в твердій грошовій сумі, як того просила позивач [PERSON], а в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, оскільки останній працює та має стабільну заробітну плату, про що свідчить довідка з ВАТ «Сандора» від 14 лютого 2013 року . На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 487 грн. 20 коп. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial