Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

17 лютого 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Державного міжрайонного підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпро-Західний Донбас» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що від 11.09.2013 р. по 11.10.2013 р. позивач працювала у відповідача на посаді ведучого бухгалтера бюро бухгалтерського обліку. 11.10.2013 р. позивача було звільнено за статтею 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Внаслідок чого позивач звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та просила стягнути заборгованість по заробітній платі, стягнути компенсацію за невикористану відпустку, стягненути середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодувати моральну шкоду. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2014 року зазначені позовні вимоги було задоволено повністю. Виконано зазначене судове рішення було лише 25.01.2016 року на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження №46345377. Внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки з 26.11.2014 року по 25.01.2016 рік у сумі 101 728 грн. 80 коп. (а .с. 1). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову частково. Пояснив наступне, що у зв'язку з погіршенням матеріального становища, наявності заборгованості перед податковими органами, виконавчою службою, не мав можливості своєчасно розрахуватись з позивачкою, як і з іншими працівниками та просив врахувати при ухваленні рішення зазначені обставини. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що від 11.09.2013 р. по 11.10.2013 р. позивач працювала у відповідача на посаді ведучого бухгалтера бюро бухгалтерського обліку. 11.10.2013 р. позивача було звільнено на підставі статті 38 КЗпП, за власним бажанням. Також встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складає: 10 029,50 : 42 - 238, 80 грн./день. Викладені обставини встановлені рішення Кіровського районного суду від 08 грудня 2014 року. Також встановлено, що зазначеним рішення позовні вимоги було задоволено та стягнуто на користь [PERSON] (ІН - [NUMBER]) заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 10 406,57 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період від 12 жовтня 2013 року по 25 листопада 2014 року в сумі 67 341,60 грн. (з утриманням з цих сум обов'язкових платежів і зборів), компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 2 500,00 грн., разом - 80 248,17 грн. Крім того встановлено, що виконано зазначене судове рішення лише 25.01.2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження №46345377 виданої старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.01.2016 року (а.с. 3) З позовної заяви встановлено, що кількість робочих днів у період часу з 26.11.2014 року (кінцевий період затримки розрахунку при звільненні) по 25.01.2016 року (день фактичного розрахунку) становить 425 днів та загальний розмір середнього заробітку за час затримки складає 101 728 грн. 80 коп. (а. с. 1). Відповідно ст. 116 КЗпП України визначає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналізуючи викладенні норми, суд погоджується з необхідністю виплати середнього заробітку за час кінцевого періоду затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, враховуючи виконання судового рішення від 08 грудня 2015 року лише 25 січня 2016 року. Але не погоджуючись з розрахунком у позовній заяві кількості робочих днів за період часу з 26.11.2014 року по 25.01.2016 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Розрахунок середнього заробітку виконується за процедурою, визначеною Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок). За правилами абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 1 пункту 8 Порядку передбачено, що обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. Відповідно до виробничого календарю було 251 робочих днів за 2015 рік. Кількість робочих днів за період часу з 26.11.2014 року по 31.12.2014 року становила 26 робочих днів. Що стосується кількості робочих днів за період з 01.01.2016 по 25.01.2016 то вона складала 15 днів. Отже підсумовуючи кількість робочих днів за період часу з 26.11.2014 року по 25.01.2016 року вбачається такий розрахунок: 251+26+15= 292 робочих днів. Зазначені обставини не потребують доказуванню так як визнанні судом загальновідомими. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає: 292 х 238,80 = 69 729, 60 грн. та підлягає виплаті позивачу у повному обсязі. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 697,30 грн.

Outcome: partial