Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

18.01.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати її шлюб з [PERSON], який був зареєстрований 20.10.2001 виконкомом Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області, за актовим записом № 5. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак спільне життя у них не склалося. Від шлюбу вони мають чотирьох спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого постійно виникають суперечки, які негативно впливають на психіку дітей. Крім того відповідач нехтує обовязками батька по відношенню до дітей, не допомагає їх утримувати. Спільного господарства разом не ведуть, майнового спору між подружжям не має. З приводу самостійного мирного врегулювання даного питання вони з відповідачем згоди не дійшли, обіцянки позивача на краще життя без алкоголю не знайшли свого підтвердження, тому вона звертається до суду з даним позовом. Від позивача надійшла письмова заява у відповідності до якої вона просить зазначену справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 20.10.2001 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 5, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-ТП № 064259 від 20.10.2001. Від шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ТП № 315804 від 09.11.2001), сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БК № 086141 від 29.04.2003), доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ТП № 141342), сина - [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ТП № 271348). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач зловживає спиртними напоями, в результаті чого постійно виникають суперечки, які негативно впливають на психіку дітей. Крім того відповідач нехтує обовязками батька по відношенню до дітей, не допомагає їх утримувати. Час від часу відповідач проживає то у своєї матері за місцем реєстрації, то разом з позивачем та дітьми. Спільне господарство разом не ведуть, майнового спору між ними не має. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того,

Outcome: approved