Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок №24 по вул. Комсомольській в с. Гурївка, Новоодеського району, Миколаївської області. Позивач зазначив, що в цьому будинку зареєстровані відповідачі, які являється його дітьми і які, з березня 2014 року, за власним бажанням, змінили своє місце проживання на постійне місце проживання в Російській Федерації, виїхавши з його будинку і до цього часу фактично не проживаючи в ньому. Також, позивач в своєму позові вказав, що на його прохання в добровільному порядку знятися з реєстрації, відповідачі не реагують, так як проживають далеко, не мають можливості приїхати до України, внаслідок чого, не беруть участі в утриманні будинку, тому позивач вимушений сам сплачувати за відповідачів комунальні послуги, він позбавлений можливості оформити на своє імя субсидію по оплаті комунальних послуг. У відповідності до вимог ст..ст. 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, просив визнати відповідачів такими, що втратили право проживання в зазначеному вище житловому приміщенні. В судове засідання сторони не зявилися. До суду надійшла письмова заява від позивача, в якій він підтримує свої позовні вимоги та просить суд слухати справу у його відсутності. Також, до суду надійшла телеграма від відповідачів з визнанням позовних вимог позивача і з проханням слухати справу у їх відсутності. Телеграма відповідачів з зазначенням в ній про визнання ними позову, приймається судом і розцінюється як заява відповідачів про визнання позову, вона є добровільною, не суперечить закону, правам та інтересам сторін та третіх осіб. Справа, у відповідності до заяв позивача, відповідачів, розглянута у відсутність сторін на підставі їх заяв та наявності в матеріалах справи достатніх даних про права та взаємовідносини сторін, в порядку письмового провадження. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок №24, що розташований за адресою: Миколаївська область, с. Гурївка, вул.. Комсомольська, належить позивачу на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Гурївської сільської ради за №59 від листопада 1999 року, який зареєстрований в РКП Новоодеське Районне Бюро Технічної Інвентаризації. Статтею 317 ЦК України, встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правил, передбачених ст.ст.71,72 ЖК України, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають в ньому без поважних причин понад шість місяців. За ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання відбувається, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщення. Згідно акту обстеження по факту непроживання від 15.12.2015 року, складеного за участю депутата Гурївської сільської ради та сусідів позивача, у зазначеному будинку, окрім позивача та членів його сімї, зареєстровані і відповідачі по справі, але за вказаною адресою відповідачі не проживають в звязку з переселенням до іншого місця проживання, а саме до Російської Федерації, з 03 березня 2014 року. Відповідачі позов визнали, не заперечують проти визнання їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням, про що надали суду письмову заяву. За таких обставин, суд дійшов висновку, що поскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON]. не проживають за місцем реєстрації більше півроку без поважних причин, визнали позовні вимоги позивача [PERSON], а тому, на підставі вимог ст.ст. 71,72 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, їх слід вважати такими, що втратили право на користування зазначеним вище будинком. Згідно ст.. 88 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати: по 243,60 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved