Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

18\~вересня 2018\~року позивач\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності у порядку спадкування. На обґрунтування позовних вимог вказав, що 25 червня 2015 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер його дядько, [PERSON], смерть якого було зареєстровано [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 01 липня 2015 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 75, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 221762. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - право власності на земельну ділянку площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області; - право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, успадковані [PERSON] після смерті його батьків [PERSON], який помер 01 грудня 2002 року, та [PERSON], яка померла 29 березня 2012 року в смт. Веселинове Миколаївської області. Зважаючи на те, що [PERSON] заповіту не залишив, а спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, немає, він, як племінник, відповідно до ст. 1265 ЦК України в пяту чергу набув право на спадкування за законом. На виконання вимог ст.ст. 1269 та 1270 ЦК України він подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу [PERSON] нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], якою 25 липня 2015 року було заведено спадкову справу №65, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41042772 від 25 липня 2015 року. 30 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на невідповідність наданих документів чинному законодавству. Зважаючи на неможливість нотаріального оформлення його права на успадковане майно, він звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання право власності на спадкову земельну ділянку у порядку спадкування. Рішенням суду від 24 січня 2018 року його позов було задоволено в повному обсязі. В теперішній час він звернувся до нотаріуса з питанням про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок, але нотаріус відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії, про що 13.09.2018 року виніс відповідну постанову №665/02-31. В звязку з неможливістю нотаріального посвідчення його права на успадкований будинок, він звернувся до суду з позовом про визнання права вланості на успадкований житловий будинок. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та з тих же підстав, просив його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав в тому ж обсязі і з тих же підстав, просив задовольнити позов. Представник\~ відповідача [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у\~ відсутність представника. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в\~ межах заявлених вимог та з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2015 року в смт. Веселинове Миколаївської області помер дядько позивача, [PERSON], смерть якого було зареєстровано [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській обалсті 01 липня 2015 року, про що було складено відповідний актовий запис за № 75, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 221762. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: - право власності на земельну ділянку площею 4,21 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області; - право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, успадковані [PERSON] після смерті його батьків [PERSON], який помер 01 грудня 2002 року, та [PERSON], яка померла 29 березня 2012 року в смт. Веселинове Миколаївської області. Житловий будинок, розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт. Веселинове, провулок Західний, 8, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22 березня 1982 року виконкомом [PERSON] селищної ради народних депутатів Веселинівського району Миколаївської області, що підтверджується завіреною копією цього свідоцтва, виданою [PERSON] філією КП «Миколаївське МБТІ» та довідкою ММБТІ №78 від 12 травня 2017 року. 01 грудня 2002 року [PERSON] помер. Його смерть було зареєстровано 03 грудня 2002 року за відповідним актовим записом №133, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії І-ФП №283870, виданим 09 серпня 2018 року [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Миколаївської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на день відкриття спадщини, право власності за законом у першу чергу\~набули [PERSON] - дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯР №773289, та [PERSON] - син померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЮ №941211 від 11 листопада 1952 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 1126, 133, 135 СК України №00015557570 від 07 липня 2015 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УКРС від 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] проживала в спірному житловому будинку з 01 липня 1990 року по день своєї смерті 29 березня 2012 року, а [PERSON] проживав в цьому будинку з 28 серпня 2001 року по день своєї смерті 25 червня 2015 року, що підтверджується довідкою [PERSON] селищної ради від 14 серпня 2018 року №2898 02-12, а, отже обоє спадкоємці вступили в управління та володіння спадковим житловим будинком та визнаються такими, що прийняли спадщину. До нотаріальної контори за видачею їм свідоцтв про право на спадищну за законом [PERSON] та [PERSON] не зверталися, оскільки ст. 560 ЦК УРСР від 18.07.1963 р. це передбачалося як можлива, а не обовязкова дія спадкоємців, які прийняли спадщину. Зважаючи на те, що [PERSON] заповіту не залишив, а спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, немає, позивач, як племінник, відповідно до ст. 1265 ЦК України в пяту чергу набув право на спадкування за законом. На виконання вимог ст.ст. 1269 та 1270 ЦК України позивач подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу [PERSON] нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], яким 25 липня 2015 року було заведено спадкову справу №65, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №41042772 від 25 липня 2015 року. 30 серпня 2017 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на невідповідність наданих документів чинному законодавству. Зважаючи на неможливість нотаріального оформлення його права на успадковане майно, він звернувся до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом про визнання право власності на спадкову земельну ділянку у порядку спадкування. Рішенням суду від 24 січня 2018 року його позов було задоволено в повному обсязі. В теперішній час позивач звернувся до нотаріуса з питанням про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на успадкований житловий будинок, але нотаріус відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії, про що 13.09.2018 року виніс відповідну постанову №665/02-31. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. \~ Матеріалами спадкової справи №75/2012 встановлено, що [PERSON] склала заповіт, за яким визначила своїм спадкоємцем свого сина [PERSON]. [PERSON] прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву приватному нотаріусу [PERSON] Матеріалами спадкової справи № 65/2015 встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не склав. Спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1264 ЦК України,\~у спадкодавця не було. Тими ж матеріалами спадкової справи встановлено, що позивач [PERSON], як племінник, відповідно до\~ст. 1265 ЦК України\~у пяту чергу набув право на спадкування за законом та прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши 25 липня 2015 року приватному нотаріусу [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 190. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. \~ \~ Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України\~ незалежно\~ від часу прийняття\~ спадщини вона належить\~ спадкоємцеві з часу\~ відкриття\~ спадщини.\~\~\~\~ Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач прийняв спадщину відповідно до ст.1265 ЦК України, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач\~ прийняв спадщину в установленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved