Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

19 вересня 2016 року представник КП «Дніпроводоканал» ДМР звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення послугами водопостачання та водовідведення КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: м. Дніпро, вул. Заозерна, буд.11 у звязку із чим, було відкрито особовий рахунок №781320001101 та 31.10.2012 року був укладений договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, по якому виконавець зобовязується надавати послугу, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги. Однак, оплату за ці послуги відповідач не здійснює, у звязку із чим виникла заборгованість, яку не стягнуто судом та станом на 01.07.2016 року складає 18924 грн. 20 коп. Незважаючи на попередження, відповідач відмовляється добровільно погасити заборгованість. Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу по оплаті за водопостачання та водовідведення в розмірі 18924 грн. 20 коп. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити позов на підставі обставин, викладених у позовній заяві.\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості суперечить умовам договору про водопостачання, крім просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності щодо частини заявлених вимог. Вислухавши доводи представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ В судовому засіданні встановлено, що 31.10.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: м. Дніпро, вул. Заозерна, буд.11, у звязку із чим, був відкритий особовий рахунок №781320001101 (а.с.10). Однак, оплату за ці послуги відповідач не здійснює, у звязку із чим станом 01.07.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18934 грн. 51 коп. (а.с.53-54) Відповідно до ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд критично ставиться до посилань відповідача про те, що розрахунок заборгованості зроблений позивачем є невірним, оскільки як встановлено судом, розрахунок заборгованості за послуги водопостачання відповідає умовам договору між сторонами та повинен прийматися до уваги при вирішенні питання про стягнення заборгованості. Враховуючи вищевикладені факти ,суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Що стосується періоду, за який необхідно стягнути заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, то тут суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення по справі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позову. \~ Як вбачається з матеріалів справи, позивач у листопаді 2015 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача, який в подальшому ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04.02.2016 року було скасовано (а.с.12). Враховуючи письмові заперечення відповідача, в яких він просив застосувати строк позовної давності (а.с.31-43), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у межах позовної давності та стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за водопостачання та водовідведення за період з листопада 2012 року по липень 2016 року в сумі 15730,07 грн. Згідно ст.88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial