Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

17 серпня 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року, на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на період її навчання в інституті лінгвістики Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» та стягнути в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно (а.с. 2). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком її дочки [PERSON], яка вже досягла повноліття і з вересня 2011 року навчається на денній (комерційній) формі навчання у вказаному навчальному закладі, освітня послуга якого за рік навчання становить 16900 грн. і протягом 2011-2015 рр. нею було сплачено за навчання дочки 67600 грн. Крім того, дочка тимчасово на період навчання проживає в гуртожитку, місячна плата за проживання в якому становить 1365 грн. Позивач вказує, що дочку вона виховує одна, нещодавно втратила роботу, дочка захворіла і була направлена в ДУ «Інститут урології НАМН України», а відтак коштів, які стягуються з відповідача за рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року, на утримання дочки не вистачає, в звязку з чим просила збільшити розмір аліментів. При цьому, зазначила, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу, оскільки працює не офіційно, займається підприємницькою діяльністю, забезпечений транспортом, житлом, надає послуги по обробітку земель на весняно-осінніх польових роботах за відповідну плату. Також, 30 листопада 2015 року, під час судового розгляду справи по суті, позивач подала уточнення до позовної заяви, посилаючись як на підставу своїх вимог саме на подальше навчання дочки [PERSON] з вересня 2015 року в Католицькому університеті Ліона (Франція), освітня послуга якого в грошовому еквіваленті складає 3648 Євро (а.с. 41). Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 14 вересня 2015 року, вимоги своєї довірительки підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. В судове засідання на 30 листопада 2015 року позивач та її представник не зявилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності (а.с. 42). Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнала, пояснила, що в силу положень ст. 199 СК України позивач безпідставно та необґрунтовано вимагає змінити та збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року, оскільки вказаним рішенням чітко визначено, що аліменти в розмірі 450 грн. стягуються з відповідача на період навчання дочки [PERSON] саме в Приватному вищому навчальному закладі «Київський міжнародний університет», а підстави, що наведені нею в уточненнях від 30 листопада 2015 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки всупереч ст. 31 ЦПК України змінені уже під час розгляду судом справи і, крім того, також є необґрунтованими та безпідставними, не підтвердженні жодними належними доказами. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 123154, виданим Квітневською сільською радою Білогірського району Хмельницької області від 09 квітня 2010 року, актовий запис № 3 (а.с. 4). Відповідно до рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року в цивільній справі № 2201/339/2012 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Київський міжнародний університет», стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 29 лютого 2012 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач [PERSON] жодних належних доказів, які б свідчили про те, що з часу ухвалення рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року в цивільній справі № 2201/339/2012 про стягнення аліментів з відповідача у неї змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився стан здоровя, а також те, що у відповідача [PERSON] змінився матеріальний стан в сторону збагачення і він має змогу надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку саме в розмірі 2000 грн. щомісячно, в судове засідання не представила, не встановлено таких і судом. При цьому, додана до позовної заяви копія трудової книжки із записом про звільнення позивача з роботи ще 09 липня 2014 року за власним бажанням в звязку з переїздом на нове постійне місце проживання не свідчить про зміну (погіршення) її матеріального стану (а.с. 11-12), а надані позивачем ксерокопії медичних документів (а.с. 14-16) без підтвердження оригіналами в силу ст. ст. 58, 64 ЦПК України не є належними доказами. До того ж, позивач не надала суду жодних доказів, що повнолітня дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Крім того, на час ухвалення рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року відповідач [PERSON] основного місця роботи не мав, працював неофіційно, що відповідає тим матеріальним умовам, в яких перебуває на даний час відповідач, оскільки дохід відповідача за тимчасовим місцем роботи у Квітневській сільській виборчій комісії за три останні місяці (вересень-листопад 2015 року) склав всього 2218,32 грн., на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, виданих Квітневською сільською радою Білогірського району відповідно серії І-БВ № 296103 та серії І-БВ № 296990 та довідкою виборчої комісії (а.с. 46-50). Більше того, неповнолітня дочка [PERSON] з 01 вересня 2015 року також є студенткою денного відділення Шепетівського коледжу Подільського державного аграрно-технічного університету, проживає в гуртожитку з оплатою за проживання в сумі 220 грн. на місяць, а відтак потребує додаткового матеріального забезпечення від батька відповідача [PERSON] (а.с. 51-52). Також, із пояснень представника позивача та уточнень до позовної заяви, наданих позивачем копій документів (а.с. 29-34), копії Договору про навчання від 01 вересня 2011 року № л-03/11д (а.с. 7) та довідки Приватного вищого навчального закладу «Київський міжнародний університет» від 15 квітня 2015 року № 125 (а.с. 53) встановлено, що строк навчання [PERSON] в Приватному вищому навчальному закладі «Київський міжнародний університет» закінчився 01 липня 2015 року і на даний час [PERSON] навчається в Католицькому університеті Ліона (Франція). А тому, враховуючи той факт, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року присуджено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 450 грн. на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на період її навчання саме в Приватному вищому навчальному закладі «Київський міжнародний університет», то суд вважає, що розмір аліментів за вказаним судовим рішенням із наведених позивачем підстав, а саме навчання в іншому навчальному закладі, не може бути змінений в порядку ст. 192 СК України. До того ж, зміна позивачем підстав позову під час розгляду справи по суті в силу положень ч. 2 ст. 31 ЦПК України є неприйнятною. Таким чином, враховуючи, що суд, розглядаючи справу в порядку позовного провадження, позбавлений з власної ініціативи збирати докази і на виконання вимог ч. 4 ст. 10, ч. 1 ст. 31 ЦПК України сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи та процесуальним правам сторін, а також те, що позивач [PERSON] та її представник всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зміну та збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 квітня 2012 року, на утримання повнолітньої дочки [PERSON], задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed