Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

19 квітня 2010 року кредитна спілка «Ольвія» (Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Грушевського, буд. 19) звернулася до суду з позовом до відповідачів про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення кредитної заборгованості в сумі 9432 грн. 78 коп. В позовній заяві зазначала, що 30 березня 2009 року між [PERSON] і позивачем був укладений договір кредиту № 122/09 про надання в позику грошових коштів в сумі 9300,00 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 50% річних за його користування. Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким остання несла солідарну відповідальність перед кредитором за всіма зобовязаннями по договору кредиту в разі його невиконання позичальником. Посилаючись на те, що за час користування кредитом [PERSON] постійно не виконувала умови договору через що на день подання позову до суду за нею утворилася загальна заборгованість в сумі 9432 грн. 78 коп., тому позивач просив кредитний договір розірвати, стягнути з відповідачів солідарно дану заборгованість на свою користь та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та збільшила їх, вимагаючи стягнути з відповідачів, солідарно загальну заборгованість, яка утворилася на день розгляду справи, яка склала 9797 грн. 39. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 30 березня 2009 року між [PERSON] та кредитною спілкою «Ольвія» був укладений в письмовій формі договір кредиту № 122/09 (далі- Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1-2.1 Договору кредитна спілка «Ольвія» зобовязалася надати позичальнику, тобто [PERSON], кредит в сумі 9300 гривень на споживчі цілі строком на 24 місяця, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до закінчення цього строку. Згідно п.п. 2.1, 4.1-4.2 Договору сторони домовилися про порядок повернення кредиту, в тому числі про те, що плата за користування кредитом (проценти) становить 50% річних від суми залишку кредиту за кожен день його користування. Погашення кредиту та процентів за його користування здійснюватиметься щомісячно згідно графіку, який додавався до Договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитедавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу і процентів, передбачених договором. Крім цього, положення статей 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання, в тому числі і порукою. Так, 30 березня 2009 року, з метою забезпечення кредитного договору, між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Також, відповідно до п.п. 1.1, 2.1-2.3 договору поруки поручитель, тобто [PERSON], несла разом з позичальником солідарну відповідальність перед кредитором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором, в тому числі за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій, пені. З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка «Ольвія» повністю виконала взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в звязку з чим на 20 травня 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 9797 грн. 39 коп., з яких 8585 грн. 94 коп. - борг по кредиту, 1211 грн. 45 коп. - борг по процентам. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин, на підставі ст. ст. 526, 530, 549, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та в межах заявлених вимог з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку зазначена заборгованість, а кредитний договорі підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved