Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

17 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про визнання протиправними дій виконавця щодо невизначеного кола споживачів, в якому просив суд визнати протиправними дії ПАТ «Житомиргаз» щодо невизначеного кола споживачів на території міста Житомира в частині визначення об'єму та обсягу спожитого газу виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу та визнати протиправними дії ТОВ «Житомиргаз Збут» щодо невизначеного кола споживачів на території міста Житомира в частині нарахування плати за спожитий газ виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу. Також позивач просив зобов'язати ПАТ «Житомиргаз» припинити дії щодо невизначеного кола споживачів на території міста Житомира в частині визначення об'єму та обсягу спожитого газу виходячи із показників загальнобудинкових вузлів обліку газу та зобов'язати ТОВ «Житомиргаз Збут» припинити дії щодо невизначеного кола споживачів на території міста Житомира в частині нарахування плати за спожитий газ на підставі даних загальнобудинкових вузлів обліку газу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з грудня 2016 року ПАТ «Житомиргаз» розпочало встановлення загальнобудинкових лічильників обліку газу в 118 багатоквартирних будинках з єдиним газовим приладом (газовою плитою, за відсутності централізованого гарячого водопостачання) на території міста Житомира. До встановлення загальнобудинкових лічильників обліку газу ТОВ «Житомиргаз Збут» встановлювало споживачам оплату за спожитий газ в розмірі 7,1 кубометрів газу на одну зареєстровану особу відповідно до Постанови КМУ від 23 березня 2016 року № 203. Проте, одразу після встановлення загальнобудинкових лічильників обліку газу, ТОВ «Житомиргаз Збут» розпочало здійснювати розрахунок вартості використаного природного газу кінцевому споживачу не на підставі норм споживання, а згідно показників вищезгаданих лічильників, що спричинило порушення прав та інтересів невизначеного кола споживачів природного газу міста Житомира та стало підставою для звернення з вказаним позовом в їх інтересах. Внаслідок здійснення ПАТ «Житомиргаз» обрахунку об'єму та обсягу газу за даними загальнобудинкових лічильників споживання газу звичайними побутовими споживачами одночасно необґрунтовано збільшилось в 5-10 разів, що підтверджується копіями рахунків побутових споживачів. ТОВ «Житомиргаз Збут», посилаючись виключно на постанову КМУ від 16 травня 2002 року № 620, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, зловживаючи монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання природного газу споживачам на території міста Житомира, від яких вони не в змозі відмовитись, порушує право невизначеного кола споживачів природного газу на індивідуальний облік спожитого ними газу та відповідно на оплату безпосередньо спожитого обсягу газу. При цьому позивач вказує, що споживачі без індивідуальних лічильників поставлені в умови солідарної відповідальності та колективної оплати за спожитий газ, у той час як споживачі з індивідуальними лічильниками відповідають за споживання природного газу індивідуально та сплачують виключно за спожитий обсяг газу. Також, споживачі, які не мають індивідуального лічильника газу, поставлені в нерівне становище порівняно з іншими споживачами, які мають індивідуальні лічильники газу, оскільки ПАТ «Житомиргаз» нав'язує такі умови надання послуг першій категорії споживачів, за яких вони мають встановлювати індивідуальні лічильники газу, за власний кошт, в той час як іншим споживачам природного газу міста Житомира ПАТ «Житомиргаз» безкоштовно встановив індивідуальні лічильники обліку газу. Крім цього, споживачі без індивідуальних лічильників, на відміну від споживачів з індивідуальними лічильниками, внаслідок перебування вузла обліку газу поза зоною їх контролю, через відсутність постійного вільного доступу до такого вузла обліку газу, позбавлені можливості контролювати і перевіряти точну інформацію про обсяг та об'єм споживання ними газу, встановлювати достовірність виставлених рахунків ТОВ «Житомиргаз Збут» за спожитий газ, а також регулювати власне споживання природного газу. Таким чином, на споживачів, які не мають індивідуального лічильника газу, фактично перекладаються усі ризики по мережевим втратам газу у будинку та поза його межами і, відповідно, перекладається плата за такі втрати. В свою чергу, споживачі з індивідуальним лічильником газу вказаним ризикам не піддаються. Також споживачі, які не мають індивідуального лічильника газу, при покладанні на них постачальником газу вищевказаних ризиків по втратам газу, не володіють ні правами, ні можливостями щодо виявлення та усунення таких втрат, у той час як постачальник газу має передбачені законодавством повноваження для здійснення контролю за втратами газу та має технічні можливості для їх виявлення і усунення. В цілому, принцип використання загальнобудинкових вузлів обліку газу для визначення об'єму та обсягу споживання газу та нарахування вартості за спожитий газ порушує права невизначеного кола споживачів природного газу міста Житомира, які вимушені сплачувати необґрунтовано вищу ціну за спожитий газ без об'єктивних на те причин, на відміну від інших споживачів природного газу міста Житомира, яким встановлюється об'єм та обсяг спожитого газу та здійснюються нарахування за спожитий газ на підставі даних індивідуальних лічильників обліку газу, встановлених безкоштовно ПАТ «Житомиргаз». За таких умов побутові споживачі, які не мають індивідуальних лічильників газу, опиняються в ситуації протиправного застосування солідарної відповідальності за спожитий газ при відсутності як персоніфікованого його обліку, так і будь-яких можливостей для здійснення контролю за його споживанням поза межами власного помешкання. З огляду на це, на думку позивача, через протиправні дії співвідповідачів, порушуються права невизначеного кола споживачів природного газу міста Житомира в частині нав'язування таких умов одержання послуги, які ставлять споживачів у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, оскільки на території міста Житомира в багатоквартирних будинках встановлено безоплатно ПАТ «Житомиргаз» 56832 індивідуальних лічильників обліку газу, на підставі даних яких, здійснюється нарахування лише окремій частині споживачів. Також позивач вказує, що ПАТ «Житомиргаз» при встановлені загальнобудинкових лічильників не отримано згоди співвласників на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу у м. Житомирі, а також не укладено відповідні договори між окремими мешканцями (власниками квартир, не обладнаних індивідуальними лічильниками газу) щодо проведення оплати за показниками такого лічильника. Таким чином, позивач вважає, що вищенаведеними діями співвідповідачів невизначене коло споживачів природного газу міста Житомира, у якого немає індивідуального лічильника поставлене у нерівні умови в порівнянні з іншими споживачами, які мають індивідуальні лічильники газу, що були встановлені їм ПАТ «Житомиргаз» безкоштовно. В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представники співвідповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали, вказуючи, що у наведених позивачем обставинах діяли у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та в межах повноважень наданих законодавцем, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість і безпідставність. Заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що громадська організація «Об'єднання споживачів природного газу міста Житомира» є громадським об'єднанням, яке здійснює діяльність зі статусом юридичної особи та створене з метою захисту законних прав та інтересів споживачів природного газу міста Житомира відповідно до Законів України «Про захист прав споживачів», «Про громадські об'єднання», діяльність якого спрямована на представництво і захист прав та інтересів споживачів членів об'єднання, а також споживачів, які не є членами об'єднання. Відповідно до п. 9.11 Статуту цієї організації, а також п. 9 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСПГ м. Житомира позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів і припинення цих дій. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою захисту своїх законних прав та інтересів споживачі мають право об'єднуватися у громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Об'єднання споживачів є громадськими організаціями, що провадять свою діяльність відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян». Пунктом 9 ч. 1 ст. 25 Закону передбачено, що об'єднання споживачів мають право звертатися з позовом до суду про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів і припинення цих дій. При задоволенні такого позову суд зобов'язує порушника довести рішення суду у встановлений ним строк через засоби масової інформації або іншим способом до відома споживачів. Рішення суду, що набрало законної сили, про визнання дій продавця, виробника (підприємства, що виконує їх функції), виконавця протиправними щодо невизначеного кола споживачів є обов'язковим для суду, що розглядає позов споживача щодо цивільно-правових наслідків їх дій з питань, чи мали місце ці дії і чи були здійснені вони цими особами. Відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян» та Статуту позивача, останній дійсно може звертатися до суду з позовами на захист невизначеного кола споживачів, а також, що обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів відповідає вимогам ст. 16 ЦК України, оскільки позивач, відповідно до ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів» наділений правом звертатися з даним позовом та в інтересах невизначеного кола споживачів, а предмет спору, з яким звернувся позивач відповідає вимогам ст. 25 Закону. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 28.05.2015 р. № [NUMBER] «Житомиргаз Збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу за регульованим тарифом на території міста Житомира з 01.07.2015 р.. За ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» вбачається, що ТОВ «Житомиргаз Збут» є постачальником природного газу на території м. Житомира, оскільки на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Згідно постанови НКРЕКП від 08.09.2015 р. № [NUMBER] «Житомиргаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території міста Житомира. ПАТ «Житомиргаз» в розумінні ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» є оператором газорозподільної мережі, адже здійснює на підставі ліцензії діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників). ТОВ «Житомиргаз Збут» надає споживачам дані щодо обсягу та вартості спожитого газу, виставляє рахунки для оплати та отримує кошти за спожитий газ. Водночас, зважаючи на положення абзацу 3 пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, від 01.05.2011 № 500, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об'єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб'єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Таким чином, ПАТ «Житомиргаз» є суб'єктом правовідносин з побутовим споживачем щодо розподілу та обліку природного газу, оскільки визначає об'єм та обсяг спожитого газу, на підставі чого в подальшому ТОВ «Житомиргаз Збут» виставляє відповідні рахунки про оплату кінцевому споживачу природного газу. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку. Статтею 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено, що постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. Крім того, ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у разі відмови населення від встановлення суб'єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній, території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані: забезпечити встановлення лічильників газу: для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. Враховуючи викладене, відповідач, являючись суб'єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язаний в термін до 01.01.2018 р. для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, як індивідуальних так і загальнобудинкових, щоб забезпечити 100% облік спожитого природного газу населенням. При цьому, у разі не встановлення населенню у строки, зазначені у ч. 1 ст. 6 Закону, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України (положення ч. 1 ст. 6 Закону). Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. На сьогодні фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів газорозподільних підприємств, що передбачені в структурі тарифу на послуги розподілу природного газу, а не за рахунок виділених бюджетних коштів на встановлення індивідуальних лічильників газу. Запровадження індивідуального обліку у абонентів тільки з газовою плитою потребує значних коштів у звязку з високою загальною вартістю встановлення індивідуального обліку та тривалих термінів встановлення індивідуального обліку, а Закон зобовязує забезпечити 100% облік до 01.01.2018 року. Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зростання тарифів на розподіл природного газу, ліцензіатами з 01.10.2015 року проводяться заходи щодо забезпечення споживачів обліком природного газу, зокрема, в частині запровадження масштабного встановлення будинкового обліку природного газу, що потребує значно менше коштів. Законом України «Про забезпечення комерційного обліку газу» визначено строк виконання зобов'язання по забезпеченню населення комерційним обліком газу до 01 січня 2018 р. Крім того, статтею 3 Закону визначено перелік джерел фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення. Тому, аналогічний обовязок в частині встановлення лічильників газу, в тому числі і індивідуальних, перед населенням мають бюджети всіх рівнів та саме ж населення. Законодавством не встановлено визначення порядку черговості безкоштовного встановлення лічильників. Черговість безкоштовного встановлення лічильників залежить від багатьох факторів, законодавством визначено лише строк до якого має бути встановлено лічильники. Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних мереж (Кодекс ГРМ), у цьому Кодексі терміни вживаються у таких значеннях: Оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) - суб'єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Зі змісту п. 1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРМ, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. Згідно з вищевказаних вимог законодавства України ПАТ «Житомиргаз» було встановлено ЗВОГ, з огляду на те, що з 01 січня 2018 р. у випадку не забезпечення обліку природного газу у побутових споживачів, ПАТ «Житомиргаз» будучи Оператором ГРМ, буде змушений припинити розподіл природного газу, як це визначено ст. 5 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно з п. 5 Правил постачання природного газу, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, побутовий споживач, це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Постачальник із спеціальними обов'язками, це суб'єкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов'язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу. Відповідно до п. 1 розділу III Правил № 2496, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об'єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб'єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; відсутність простроченої заборгованості побутового споживача перед діючим постачальником за поставлений природний газ (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки розрахунків. Постановою від 30.09.2015 № 2500 НКРЕКП затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Як вбачається зі змісту п. 1.1 Договору, цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. В п. 4.4 Договору вказано, що об'єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період. Якщо об'єми (обсяги) постачання та споживання природного газу будуть визначатись за плановими величинами, їх значення не можуть використовуватися Постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому Постачальник зобов'язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об'єму (обсягу) споживання природного газу за даними Оператора ГРМ та проводити відповідний перерахунок Споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та величинами фактичного споживання за даними Оператора ГРМ пеня не стягується. Згідно з п. 2 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою від 16.05.2002 № 620 Кабінету Міністрів України (Тимчасове положення № 620), дія порядку проведення розрахунків, передбаченого цим Тимчасовим положенням, поширюється на всіх суб'єктів (учасників) ринку природного газу. В п. 5 Тимчасового положення № 620 передбачено, що обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: 1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні; 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні. Згідно з п. 1 постанови від 23.03.2016 № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», затверджено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників згідно з додатком. Таким чином, дані норми не можуть застосовуватись, коли за об'єктом споживання побутового споживача, забезпечено облік природного газу, як шляхом встановлення індивідуального лічильника природного газу, так і ЗВОГ. Таким чином, ПАТ «Житомиргаз», будучи Оператором ГРМ, здійснив встановлення ЗВОГ, що цілком і повністю узгоджується з нормами законодавства України, і як наслідок, такі дії спрямовані виключно на забезпечення обліку природного газу за об'єктами споживання природного газу побутових споживачів, з метою не допущення припинення розподілу природного газу останнім. Також, судом приймається до уваги, що позивачем не наведено в позовній заяві жодної норми чинного законодавства, яка була порушена ПАТ «Житомиргаз» при встановленні ЗВОГ. Крім цього, суд враховує, що позивач вказуючи у своєму зверненні про посилання відповідача виключно на постанову КМУ від 16 травня 2002 року № 620, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, не зазначає, якому саме нормативно-правовому акту вищої юридичної сили, суперечить Тимчасове положення № 620. Відповідно до пп.7 п.4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014, НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань: установлює: роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення. Таким чином, висновки позивача щодо необґрунтовано вищої ціни, спростовуються нормами законодавства, зокрема ціна на природний газ для побутових споживачів, тобто для населення встановлюється виключно Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом прийняття обов'язкових до виконання, суб'єктами ринку природного газу, рішень. Посилання позивача на ст. 13 директиви Європейського Союзу 2006/32/ЄС та ст. 9 директиви Європейського Союзу 2012/27/ЄС де вказується, що держави-члени забезпечують, щоб кінцеві споживачі природного газу забезпечувалися індивідуальними лічильниками, які точно відображають фактичне енергоспоживання кінцевого споживача й надають інформацію про фактичний час споживання, є безпідставним, оскільки вказані норми не є частиною національного законодавства України. Так, ст. 9 Конституції України закріплено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України. Також безпідставним суд вважає і посилання позивача на тлумачення Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», здійсненого на підставі аналізу пояснювальної записки до проекту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», розміщеного на офіційного веб-сайті Верховної [PERSON] України. Так, відповідно до п. 6 перехідних положень Конституції України, Конституційний Суд України формується відповідно до цієї Конституції протягом трьох місяців після набуття нею чинності. До створення Конституційного Суду України тлумачення законів здійснює Верховна [PERSON] України. За ч.1 ст.91 Закону України «Про регламент Верховної [PERSON] України», законопроект, проект іншого акта вноситься на реєстрацію разом з проектом постанови, яку пропонується [PERSON] прийняти за результатами його розгляду, списком авторів законопроекту, пропозицією щодо кандидатури доповідача на пленарному засіданні та пояснювальною запискою, яка має містити: 1) обґрунтування необхідності прийняття законопроекту, цілей, завдань і основних його положень та місця в системі законодавства; 2) обґрунтування очікуваних соціально-економічних, правових та інших наслідків застосування закону після його прийняття; 3) інші відомості, необхідні для розгляду законопроекту. З огляду на ч.1 ст.91 цього Закону, пояснювальна записка не містить інформації, відомостей, тощо, а ні про волю законодавця при прийнятті закону, а ні не надає офіційного тлумачення проекту закону до якого вона додається, адже офіційне тлумачення законів здійснюється виключно Конституційним Судом України. Необґрунтованим являється і посилання позивача на те, що Кодекс газорозподільних систем надає Оператору ГРМ виключно можливість, наприклад, для цілей складання загального балансу споживання природного газу, встановлювати загальнобудинковий вузол обліку природного газу, натомість жодним чином імперативно не зобов'язує Оператора ГРМ до вказаних дій. Так, відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, у цьому Кодексі терміни вживаються у таких значеннях: засіб вимірювальної техніки/ЗВТ - технічний засіб, включаючи лічильник газу який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики. Судом приймається до уваги те, що Кодекс ГРМ не містить таких понять як «загальний баланс газу», крім того, ЗВОГ є засобом вимірювальної техніки (ЗВТ) і його основним завданням є забезпечення здійснення об'єктивного обліку природного газу, в рамках встановлених Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» і Кодексу ГРМ щодо необхідності забезпечення такого обліку. Перевіряючи твердження позивача щодо не дотримання ПАТ «Житомиргаз» при встановлені загальнобудинкових лічильників вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» в частині отримання згоди співвласників на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку у м. Житомирі, а також не укладення відповідних договорів між окремими мешканцями (власниками квартир, не обладнаних індивідуальними лічильниками газу) щодо проведення оплати за показниками такого лічильника, суд дійшов наступного. Закон України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» не передбачає необхідність отримання згоди співвласників на встановлення ЗВОГ. При цьому, за ч.1 ст.9 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об'єднань співвласників багатоквартирного будинку). Згідно з абзацами п'ять-шість п.4 Тимчасового положення № 620, власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов'язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі не врегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства. У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти. З огляду на вищевикладене, передбачене договірне врегулювання було здійснено з відповідними балансоутримувачами багатоквартирних будинків, що підтверджується укладеними договорами на проведення монтажних робіт, здійснення експлуатації (обслуговування) та про зняття показань з встановленого будинкового вузла обліку природного газу, які були надані суду ПАТ «Житомиргаз», відповідно до клопотання від 01.09.2017 (т.1, ас.34). Аналізуючи твердження позивача про те, що нарахування об'єму та обсягу, а також вартості спожитого газу має здійснюватись виключно на підставі норм споживання, встановлених постановою КМУ від 23.03.2016 року № 203, суд приймає до уваги наявну, передбачену нормами чинного законодавства, можливість обліку природного газу за об'єктами газопостачання побутових споживачів, п'яти способами, а саме: 1) індивідуальний лічильник природного газу (абзац третій п.1 глава 4 розділ IX Кодексу ГРМ); 2) ЗВОГ (п.2 глава 5 розділ IX Кодексу ГРМ); 3) норми споживання (абзац перший п.3 глава 4 розділ IX Кодексу ГРМ); 4) граничними об'ємами споживання природного газу населенням, згідно з додатку № 15 Кодексу ГРМ (абзац перший п.1 глава 3 розділ XI Кодексу ГРМ); 5) зміна встановленого режиму нарахування об'ємів (обсягів) природного газу споживачу (п. 2 глава 2 розділ XI Кодексу ГРМ). При цьому, суд враховує, що відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, затверджено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників згідно з додатком. Таким чином, посилання Позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203, є вочевидь безпідставним. Відповідно до абзацу другого п. 4 Правил постачання природного газу, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов'язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Враховуючи викладене, на даний час укладено між побутовими споживачами та ТОВ «Житомиргаз Збут» договір на постачання природного газу в порядку визначеному Правилами № 2496. Таким чином, всі дані щодо об'ємів споживання природного газу побутовим споживачем, отримує від оператора газорозподільної мережі (Оператор ГРМ), за виключенням планових величин середньомісячного споживання. Такі дані передаються Оператором ГРМ ТОВ «Житомиргаз Збут», як постачальниками із спеціальними обов'язками на підставі даних отриманих за результатами зняття показань лічильників, як індивідуальних, так і загально будинкових. Відповідно до умов Договору ТОВ «Житомиргаз Збут» отримує дані щодо обсягів споживання побутовими споживачами природного газу від ПАТ «Житомиргаз», а від так ТОВ «Житомиргаз Збут» дотримується вимог чинного законодавства України, які регламентують вказаний порядок передачі інформації між суб'єктами ринку природного газу, а тому дії ТОВ «Житомиргаз Збут» не можуть вважатись такими, що порушували права та інтереси споживачів, в частині не правильного обліку природного газу, до моменту поки не буде визнано протиправними відповідні дії ПАТ «Житомиргаз» як Оператора ГРМ, на якого законодавством в імперативному порядку покладено обов'язок здійснення обліку природного газу, зокрема за об'єктами споживання побутових споживачів. При цьому, зобов'язання, яке просить позивач покласти на ТОВ «Житомиргаз Збут» про припинення дії щодо невизначеного кола споживачів на території м. Житомира в частині нарахування плати за спожитий газ на підставі даних ЗВОГ, суд враховує, що зазначена вимога перебуває у не розривному правовому зв'язку з першою позовною вимогою до ТОВ «Житомиргаз Збут». Зокрема, ТОВ «Житомиргаз Збут» не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через ПАТ «Житомиргаз», а тому, за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними. Підсумовуючи викладене, суд приймаючи дане рішення враховує, що позивач не надав суду належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували факт протиправності дій співвідповідачів щодо невизначеного кола споживачів, а зазначені у позові обставини не можуть бути підставою для застосування саме такого способу захисту порушеного права. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed