Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

18.01.2017 року представник Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» (далі КЗОЗ ОПТД № 3) [PERSON] звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа [PERSON], в якій вказано, що [PERSON] взята на диспансерний облік в 2001 році, оскільки перебувала в контакті зі своїм чоловіком [PERSON], який хворів на туберкульоз. Вперше [PERSON] діагноз туберкульоз встановлено в 2004 році зміни в легенях виявлено під час рентген обстеження в ОПТД № 3. При цьому, [PERSON] від подальшого обстеження відмовилася і зявилася до ОПТД № 3 лише в червні 2005 року. Рішенням центральної лікарсько-консультативної комісії 14.06.2005 року хворій встановлено діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень інфільтративний. Хвора від лікування відмовилася, на виклики медичних працівників не реагувала. Лише 17.04.2012 року хвору вдалося обстежити в повному обсязі, але від лікування остання знову відмовилася. В звязку з тим, що хвора ухилялася від лікування рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31.05.2013 року було вирішено направити [PERSON] на примусове лікування строком на три місяці. Однак, зазначене рішення суду не вдалося виконати, оскільки не було відомо місце перебування [PERSON] 30.09.2015 року хвора самостійно прибула до КЗОЗ «ОПТД № 3» зі скаргами на погане самопочуття, в звязку з чим була госпіталізована до стаціонарного відділення, де перебувала до 26.12.2016 року. У [PERSON] встановлено бактеріовиділення та відмічається негативна динаміка перебігу хвороби. Останній було призначено індивідуальну схему лікування, але, враховуючи ухилення хворої від належного лікування та постійний контакт із хворим на туберкульоз чоловіком, стан здоровя [PERSON] погіршився. 03.06.201 року [PERSON] за рішенням МСЕК визнано інвалідом ІІ групи безстроково. 27.10.2016 року [PERSON] встановлено діагноз ризик мультирезистентного туберкульозу легень цирротичний. В грудні 2016 року хвора самовільно покинула стаціонарне відділення диспансеру і відмовляється від лікування. Отже, [PERSON] часто ухиляється від прийому протитуберкульозних препаратів, самовільно припиняє лікування, тобто в добровільному порядку бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча їй достеменно відомо, що вона є розповсюджувачем небезпечної хвороби. Відповідно до висновку ЛКК ОПТД № 3 від 26.12.2016 року № 99 [PERSON] має діагноз ризик мультирезистентного туберкульозу легень (цирротичний), в звязку з тим, що [PERSON] є носієм бактеріовидлень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в КЗОЗ «ОПТД № 3» терміном на три місяці. Оскільки, [PERSON] не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства, представник КЗОЗ ОПТД № 3 [PERSON] просила госпіталізувати [PERSON] [INFO], що проживає за адресою: [INFO], до КЗОЗ «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3», терміном на три місяці для примусового лікування заразної форми туберкульозу. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву, в якій на задоволенні вимог наполягала в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. [PERSON] у судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, що підтверджується судовою розпискою, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до висновку ЛКК ОПТД № 3 від 26.12.2016 року № 99 [PERSON] має діагноз ризик мультирезистентного туберкульозу легень (цирротичний), а також у звязку з тим, що [PERSON] є носієм бактеріовидлень та становить загрозу розповсюдження туберкульозу, вона потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу в КЗОЗ «ОПТД № 3» терміном на три місяці (а.с. 4). Наявність захворювання у [PERSON] на небезпечну форму туберкульозу, небажання проходити лікування та діагностику підтверджується виписним епікризом з амбулаторної карти № 075160, випискою зі стаціонарної історії хвороби № 2016/137, з яких вбачається, що у [PERSON] виявлено заразну форму туберкульозу легень, однак, остання ігнорує вимоги медперсоналу пройти лікування (а.с. 5, 6). Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 11 ЗУ «Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хвора на заразну форму туберкульозу, ухиляється від лікування, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 і постановлення рішення про примусову госпіталізацію хворої до Обласної протитуберкульозного диспансеру № 3 для примусового лікування строком на три місяці.

Outcome: approved