Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

18 травня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання батьківства та стягнення аліментів. В своїй заяві позивач зазначила, що вона з відповідачем у період з 2002 року по серпень 2015 року проживали однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах. Зареєструвати шлюб вони не мали змоги, оскільки відповідач приїхав з Придністров'я, не мав паспорта громадянина України та тривалий час займався переоформленням документів, які посвідчують його особу. [INFO] року у них з відповідачам народився син - [PERSON]. На момент народження дитини відповідач ще не оформив свої документи, тому запис про батька дитини був здійснений в порядку ст. 135 СК України з її слів. Сімейне життя не склалося, тому з 2015 року вони стали проживати окремо. Син залишився проживати з нею. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про нього, лише іноді спілкується по телефону. Посилаючись на викладене, позивач просила суд: - визнати батьком [PERSON], який народився [INFO] року в селі Корещина Глобинського району Полтавської області, [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Красне Слободзейського району Молдови, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Змінити прізвище [PERSON] на з «[PERSON]» на «[PERSON]». Ім'я, по батькові, число, місяць, рік народження, відомості про матір залишити без змін. - стягнути з [PERSON], [INFO], громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від доходу [PERSON], але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позову і до моменту досягнення повноліття; - судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, представник подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просять його задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року народився [PERSON], батьком якого зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER], повторно виданим 11 жовтня 2016 року Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 6). Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували та не перебувають. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 19 серпня 2017 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], після чого остання змінила дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» ( а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Землянківської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 12 квітня 2018 року №145, жителька с. Корещина Глобинського району Полтавської області - [PERSON], [INFO], має на утриманні сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00020096850 від 08 травня 2018 року, відомості про батька в актовому записі про народження [PERSON], [INFO], уродженця с. Корещина Глобинського району Полтавської області, зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері) (а.с.11). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 125 СК України передбачено, що у випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Аналіз положень Сімейного кодексу України, зокрема ст. ст. 3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи. Зазначений висновок узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п.п. 3, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Таким чином, встановлення батьківства за рішенням суду має ґрунтуватись на підставі фактичних даних, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи. що відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України має встановлюватись на підставі належних та допустимих доказів, поданих суду, особою, яка звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 05 вересня 2018 року за клопотанням позивача по справі було призначено судово-генетичну експертизу, яка повернута експертною установою без виконання в зв'язку з неявкою гр. [PERSON] на експертизу. Інших доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які підтверджують факт кровного споріднення між відповідачем та [PERSON], [INFO]. Визнання факту батьківства за відповідачем, задля з'ясування якого по справі призначена експертиза, в порядку ст. 109 ЦПК України, на думку суду не може бути єдиною підставою та беззаперечним доказом біологічного походження дитини від відповідача, оскільки встановити факт ухилення [PERSON] від подання експертних матеріалів неможливо, тому що останній за адресою, вказаною у позові не проживає, відомості про реєстрацію його місця проживання відсутні, повідомлений про дату, час та місце судового засідання в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на сайті судової влади. У даному випадку задоволення вимог позивача ґрунтувалося б на припущеннях, що є неприпустимим відповідно до норм ч. 6 ст. 81 ЦПК України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed