Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

19 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказали слідуюче. Позивачки є власниками квартири № 4 за адресою м.Дніпропетровськ, вул.Ульянова, буд.6, кожній належить по 1 /2 частки квартири. Квартира отримана ними в порядку спадкування після смерті матері- Палянички В.П., яка раніше придбала вказану квартиру у відповідача по справі [PERSON] Оскільки відповідач не є власником квартири, з 2007 року він не проживає в квартирі, чим перешкоджає позивачам у вільному користуванні та розпорядження квартирою, позивачі просили винести рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою і зняти його з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позовні вимоги підтримані позивачкою [PERSON] як позивачкою по справі, так і представником співпозивачки [PERSON], інтереси якої вона представляє за нотаріально посвідченою довіреністю. Відповідач в судове засідання не зявився, судом неодноразово викликався належним чином, в тому числі через пресу, причину неявки суду не повідомив. Суд вирішив про можливість та доцільність розгляду справи в заочному порядку, на чому наполягала позивачка [PERSON] (вона ж представник співпозивачки [PERSON]О.). Представник третьої особи- Кіровського районного відділу у місті Дніпропетровську головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, завчасно надав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника третьої особи, заперечень проти позову не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Позивачки є власниками квартири №4 за адресою м.Дніпропетровськ, вул. Ульянова, будинок №6, що підтверджено рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська по цивільній справі № 2-2185/ 2008 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності, з якого видно, що позивачка [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] спірну квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с.9), рішенням того ж суду по цивільній справі № 2/1862/14-ц від 07 липня 2014 року за позовом [PERSON], [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом (а.с.10-11), витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12,13). Тобто, позивачки дійсно є єдиними власниками спірної квартири. В той же час, відповідач, як видно з довідки адресно-довідкового підрозділу від 14 березня 2016 року, дійсно залишається зареєстрованим за адресою [INFO]. Суд визнає переконливими посилання позивачів стосовно того, що відповідач у вищезазначеному житловому приміщенні не проживають, їх особисті речі в квартирі відсутні, комунальні послуги та витрати на утримання спірної квартири відповідач не сплачує, чим створює позивачам незручності, позбавляють їх права на вільне розпорядження та користування своєю власністю і змушують нести зайві витрати, пов'язані зі сплатою квартирної плати та витрат на житлово-комунальні послуги. Згідно ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідач не має права власності на спірну квартиру. У звязку з вищевикладеними обставинами, суд визнає доводи позову аргументованими, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved