Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

19.02.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 22 травня 2008 року вона була прийнятий до КП «Садпроект», 08 січня 2014 року позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Позивач вказує, що відповідач до теперішнього часу не провів з нею розрахунку по заробітній платі та розрахунковим виплатам. Станом на день звільнення, тобто 08.01.2014 року сума боргу по заробітній платі складає 8095 грн. 18 коп. Добровільно відповідач суму боргу не погашає, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду. Крім того, позивач вказує, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованості по заробітній платі, відповідач поставив її у скрутне матеріальне становище, протягом року вона не могла якісно харчуватися та не мала можливості своєчасно отримувати необхідне їй лікування, чим їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 2000 грн. Позивач просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8095 грн. 18 коп., а також моральну шкоду у сумі 2000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі визнав та вказав, що заборгованість виникла через скрутне матеріальне становище підприємства. Вимоги по стягненню моральної шкоди не визнав та просив у цій частині позовної заяви відмовити. Заслухавши доводи та пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що позивач дійсно працювала в КП «Садпроект» з 22.05.2008 року та 08 січня 2014 року позивач була звільнена з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України, наказ № 1 від 08.01.2014 року, що підтверджується копією трудової книжки. (а. с. 7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації, провадиться в день звільнення. Згідно довідки, виданої посадовими особами КП «Садпроект» № 01/13 від 13.02.2014 року, заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем за 2013-2014 роки складає 8095 грн. 18 коп. (а. с. 10). Таким чином, вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача немайнового характеру, то ч. 1 ст. 237 - 1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що дійсно, у зв'язку з невиплатою належної заробітної плати були порушені права позивача, їй були причинені моральні страждання і вона була вимушена прикладати додаткових зусиль для організації свого життя. Однак розмір моральної шкоди суд вважає доцільним зменшити і встановити у сумі 1000 грн. Беручи до уваги те, що позивача під час звернення до суду було звільнено від сплати судового збору, ці кошти мають бути стягнуті з відповідача. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial