Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

19.03.2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначає, що являється власником квартири [ADDRESS] . На даний час в зазначеній квартирі зареєстрована сестра її колишнього чоловіка - відповідач [PERSON] , яка фактично з 2016 року в квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не зберігає. В обґрунтування позову вказує, що реєстрація місця проживання в квартирі [PERSON] , з якою позивача нічого не пов`язує, порушує право власності [PERSON] , оскільки останній здійснюють нарахування за комунальні послуги, які вона змушена сплачувати і за відповідача. З огляду на зазначене, просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.03.2021р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи та призначено судове засідання на 09 квітня 2021р. о 09 год. 00 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте подала заяву від 09.04.2021р. про розгляд справи у її відсутності; просить позов задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення (а.с.23). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про дату, час та місце судового засідання за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань суду не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. При цьому, в суд повернулося поштове відправлення із відміткою на конверті у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 36-37). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою її реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, довідкою №350 від 09.02.2021р., виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ, Новодністровської міської ради (а.с. 22), у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній», суд вважає відповідача такою, що повідомлена про дату судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи і від якої не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування квартири від 25.02.1998р. серії ААК №865815, посвідченим державним нотаріусом Новодністровської державної нотаріальної контори Глуговським В.В., зареєстрованим в реєстрі за\~ №300, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №247287869 від 09.03.2021р., свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.05.1997р. та про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.09.2020р. (а.с. 8-11). На даний час в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані\~ позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується довідками № 3807 від 28.10.2020р., №350 від 09.02.2021р., № 728 від 25.03.2021р., виданими Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Новодністровськ Новодністровської міської ради\~ (а.с. 7, 13, 22). В підтвердження того, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2016 року та в квартирі відсутні її речі, позивач [PERSON] \~ надала акт обстеження сім`ї від 17.03.2021р., складений комісією у складі депутата Новодністровської міської ради Чернівецької області Рудик Т.В. та сусідів - мешканців будинку 24\~ кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Як зазначено у позовній заяві, реєстрація місця проживання відповідача створює незручності та обмежує права власника на користування та розпорядження квартирою, покладає на позивача додаткові витрати щодо оплати комунальних послуг за сторонню їй особу, яка не являється її родичкою та фактично в квартирі не проживає, участі в утриманні майна не бере. Доказів, які б спростовували твердження позивача [PERSON] , відповідачем [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Об`єктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира. Права власника житлового будинку, квартири визначені, зокрема, ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, якими передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 64, ч. 4 ст. 156\~ ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Особи, які не є членами сім`ї власника квартири, відповідно до ст.158 ЖК України, користуються жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Як вбачається із матеріалів справи, будь-якої угоди чи домовленості між позивачем та відповідачем, які не є членами сім`ї, щодо користування квартирою не має, а відповідач не проживає в квартирі без поважних причин понад один рік. Аналіз наведених вище норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки або внаслідок припинення обставин, що були підставою для вселення в житлове приміщення. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не являється членом сім`ї позивача, є сестрою колишнього чоловіка позивача, фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , жодних домовленостей, в тому числі договорів, між позивачем - власником квартири та відповідачем щодо збереження за нею права на проживання в квартирі не має, суд приходить до висновку, що позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908,00 грн.\~ судового збору на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved