Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

18 червня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Приблизно з кінця 2012 року відповідач покинув родину, мешкає окремо та з того часу справами і життям доньки не цікавився. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.07.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини усіх видів заробітку. Дитина весь час проживає разом з позивачем, яка займається її вихованням, розвитком та повним утриманням. Дитина відвідує різноманітні гуртки та секції, заняття в яких також повністю оплачує позивач. Відповідач ніколи не допомагав дитині грошима та не цікавився її навчанням, не приводив та не забирав дитину з дитячого садка, який вона відвідує. Аліменти відповідач не сплачує. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 10 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до розгляду по суті у підготовчому засіданні на 07 листопада 2018 року. Відповідач в судові засідання, призначені на 07.11.2018 року, 23.01.2019, 15.02.2019 року, 29.03.2019 року, 12.04.2019 року не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа в судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу в її відсутність, проти позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року, який рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.09.2013 року у справі № 201/7521/13-ц розірвано. Рішення суду набрало законної сили. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] . Матір`ю дитини є [PERSON] . Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.07.2017 року у справі № 201/7366/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини усіх видів заробітку. Рішення суду набрало законної сили. В матеріалах справи наявна довідка державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Циганко О.В. від 03.05.2018 року, з якої вбачається, що розмір заборгованості відповідача з аліментів складає 17248,78 грн. Згідно довідки старшої по будинку [PERSON] від 08.06.2018 року, в квартирі [ADDRESS] мешкають [PERSON] разом з донькою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , який зі слів матері, є батьком дитини, за цією адресою ніколи не проживав та на даний час не проживає. З довідки, виданої завідуючою КЗО «ДНЗ № 319» ДМР [PERSON] , вбачається, що [PERSON] відвідує вказаний заклад освіти з 01.09.2015 року по теперішній час. Вихованням, розвитком і утриманням дитини займається виключено мати [PERSON] , та оплачує усі матеріальні витрати, пов`язані з утриманням дитини. [PERSON] жодного разу дитину не приводив та не забирав, до адміністрації та вихователів закладу з приводу виховання дитини не звертався та її життям не цікавився, участі у батьківських зборах ніколи не приймав. Згідно довідки керівника Центру творчості і розвитку «Креатив» [PERSON] від 26.04.2018 року, [PERSON] відвідує заняття з 01 вересня 2017 року. Приводить на заняття дитину і забирає мати, вона ж оплачує заняття у центрі. Батько ніколи дитину не приводив і не забирав, до адміністрації не звертався. Довідки аналогічного змісту надали викладач дитячої художньої школи [PERSON] , де дитини займається з 01.09.2016 року, та викладач «Школи танцю та повітряної акробатики» [PERSON] . В матеріалах справи наявні письмові пояснення матері позивача - [PERSON] , яка пояснила, що з кінця 2012 року батько дитини пішов з родини та з того часу долею дитини не цікавився, не виявляв бажання навіть спілкуватися телефоном, матеріальної допомоги не надавав, взагалі не знає, чим займається його донька. Згідно висновку Соборної районної у м. Дніпрі ради як органу опіки та піклування від 25.01.2019 року, Соборна районна у м. Дніпрі рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не вчиняв дій, спрямованих на виховання та утримання своєї доньки [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує її матеріально. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами першою та другою Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] може бути позбавлений батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , і це не буде суперечити статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 1, 9 Конвенції про права дитини. Суд звертає увагу, що відповідач, який належним чином був повідомлений про розгляд судом справи щодо позбавлення його батьківських прав, не з`явився у жодне судове засідання, не скористався наданими йому процесуальними правами щодо свого захисту, не надав доказів на спростування доводів позивача, та на підтвердження того, що він позбавлений можливості брати участь у житті дитини та надавати їй матеріальну допомоги з поважних причин. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням якнайкращих інтересів дитини є такими, що підлягають задоволенню, оскільки беззаперечно встановлено факт свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до його доньки [PERSON] . З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачена ним сума судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved