Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

19 березня 2018 року до Троїцького районного суду Луганської області звернулась [PERSON] із вищевказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 2/3 частини трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: вул.Годуванцева, б. 1а, кв. 53, м.Луганськ, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 07 березня 2014 року, а також на 1/3 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті 11 вересня 2012 року [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 17 січня 1998 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини 3-х кімнатної квартири за адресою: вул.Годуванцева, б. 1а, кв. 53, м. Луганськ. За заявою рідної сестри спадкодавця [PERSON], яка є рідною бабусею позивача, Третьою луганською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON]. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем був встановлений на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Луганська від 01 липня 2013 року. Однак, [PERSON] не встигла отримати свідоцтво про право власності та 07 березня 2014 року померла, не оформивши в повному обсязі свої спадкові права. Позивач після смерті бабусі звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті, однак спадщину не оформила у звязку із початком проведення антитерористичної операції. 11 вересня 2012 році померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини 3-х кімнатної квартири за адресою: вул.Годуванцева, б. 1а, кв. 53, м.Луганськ. Після смерті матері вона звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину вона не має можливості з незалежних від неї причин: по-перше, у звязку з тим, що спадкові справи після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] залишились на непідконтрольній українській владі території, а по-друге, через неможливість отримати інформаційні довідки з БТІ за місцезнаходженням спадкового майна. Будь-яких інших спадкоємців після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] немає. Тому у звязку із неможливістю оформити спадкові права в позасудовому порядку, вона змушена звернутись із даним позовом до суду. Сторони та представники позивача і третіх осіб в судове засідання не зявились. Позивач надала суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без її участі та без участі її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Причина неявки представника позивача суду невідома. Про місце, дату та час судового засідання він повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом направлення повістки про виклик. Причини неявки суду не повідомив. Від відповідача на адресу суду надійшла письмова заява, в якій зазначено, що Троїцька районна рада Луганської області не має повноважень приймати участь у даній справі, оскільки не є розпорядником майна, яке є предметом позову. У звязку з чим просить справу розглянути без участі її представника. Від Станично-Луганської державної нотаріальної контори та Головного територіального управління юстиції у Луганській області до суду також надійшли письмові заяви, відповідно до яких треті особи просили справу розглядати без участі їх представників. Виходячи з вищевикладеного, а також положень ч.3 ст.211, ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що судовий розгляд справи можливий за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вирішуючи даний спір суд прийшов до висновку, що Троїцька районна рада не є належним відповідачем у даній справі та не може відповідати за заявленими вимогами з огляду на наступне. Виходячи із системного аналізу ст. 1277 ЦК України та ст.ст. 1, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами у справах, в яких до складу спадщини входить нерухоме майно, є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна, якими є сільські, селищні, міські ради. Зазначене також підтверджується п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Спадкове майно, право власності на яке просить визнати за нею позивач, є нерухомим майном та знаходиться у м.Луганськ. Оскільки інтереси територіальних громад міста представляє міська рада, в даному випадку належним відповідачем у справі має бути Луганська міська рада як орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням спадщини, тобто нерухомого майна. Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування», визначений перелік повноважень селищної та міської ради. Однак зазначений Закон не містить положень з приводу можливості делегування міською радою наданих їй повноважень селищній раді, в той час як в силу ст.41 зазначеного вище Закону міська рада може визначати обсяг і межі повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів. Отже, Троїцька районна рада Луганської області може бути відповідачем по такій справі у разі делегування їй Луганською міською радою повноважень з питань відумерлості спадщини. Матеріали справи не містять доказів того, що Луганською міською радою було делеговано Троїцькій районній раді Луганської області повноваження з питань відумерлості спадщини, отже позов предявлений до неналежного відповідача. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного у ст. 13 ЦПК, суд не може за власною ініціативою замінити неналежного позивача належним на підставі ст. 51 цього Кодексу. Зміст зазначеної норми цивільного процесуального законодавства у системному аналізі з положеннями ст.ст.2,4 ЦПК України, ст.15 ЦК України дозволяє зробити висновок, що у разі відсутності клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем суд повинен відмовляти у задоволенні позову саме до цього відповідача, що не позбавляє позивача права звернутись з аналогічними позовними вимогами до належного відповідача. При таких обставинах, приймаючи до уваги, що від позивача не надходило клопотання про заміну первісного відповідача належним, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON],\~інтереси якої\~представляє [PERSON],\~до Троїцької\~районної ради,\~треті особи\~ Станично-Луганська\~державна нотаріальна\~контора,\~Головне територіальне\~управління юстиції\~у Луганській\~області,\~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно в\~порядку спадкування задоволенню не підлягають, оскільки предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Доводи, на які позивач посилається у позовній заяві і обґрунтовує ними свої позовні вимоги, в даному випадку не підлягають правовій оцінці судом внаслідок того, що позов предявлено до неналежного відповідача. Оцінка обґрунтованості позову може бути зроблена у випадку розгляду справи з належним відповідачем. На підставі\~ викладеного,

Outcome: dismissed