Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

17 січня 2017 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 24 жовтня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №769. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2009 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №769. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], 18 квітня 2010р.н. На жаль спільне життя у сторін не склалося до теперішнього існування шлюбу, а непорозуміння ще більш загострилися з недовірою. Зясувалось, що сторони мають протилежні думки з різних питань, а саме з питань виховання дитини, витрачання коштів. Недовіра між сторонами набирала обертів, сварки відбувалися кожний день, що погано впливало на дитину. В серпні 2016р. шлюбні відносини фактично припинилися і спільне господарство сторонами разом не ведеться, відповідач живе окремо, мешкає з іншою жінкою, з якою створив родину. Спочатку позивач намагалася відновити подружні стосунки, але намагання були марними. Протягом перших місяців позивач намагалася відновити родину, насамперед заради дитини, але сподівання на це виявилися марними. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Наміри відповідача щодо розірвання шлюбу позивачу невідомі. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме із позивачем. У судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає. У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 24 жовтня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №769, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], 18 квітня 2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Подружнє життя між сторонам не склалося, фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, що підтверджується заявами сторін. Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд доходить висновку, що оскільки подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін, цивільний позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved