Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

18.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 31.08.2017 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2351/17. Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кошти у сумі 32200,00 грн. строком на 30 місяців, починаючи з 31.08.2017 року по 21.02.2020 року, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору № 2351/17 від 31.08.2017 року [PERSON] зобов`язалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається із заборгованості по кредиту та процентів за користування кредитом. Кредит мав бути повістю повернутий відповідачем у строк до 21.02.2020 року. Відповідач [PERSON] повинна була повернути 32200 грн. - суму кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно про своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.2 кредитного договору. Проте вказаний відповідач неналежним чином виконувала свої обов`язки по кредитному договору, а саме: відповідач несвоєчасно сплачувала заборгованість за кредитом, а з січня 2019 року призупинила сплату по кредиту, тим самим порушила запланований графік повернення кредиту, тому при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалося відповідно до п.4.5 кредитного договору за кожен день прострочення платежу. Заборгованість [PERSON] станом на 16.09.2019 року за кредитним договором складає 52782 грн. 35 коп., з яких: 23649,67 грн. - залишок по кредиту (сума кредиту - 32200 грн., фактично сплачено - 8550,33 грн.); 29132,68 грн. - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів. В якості забезпечення виконання зобов`язання відповідачем [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій між позивачем, відповідачем [PERSON] як позичальником та поручителями [PERSON] і [PERSON] був укладений договір поруки № 2351/17 від 31.08.2017 року. Відповідно до умов договору поруки відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача [PERSON] , визначених кредитним договором. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. 06.12.2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, так як їй стало відомо від [PERSON] , що представник КС «Союз - Дніпро» Павловська Я.М. скористалася своїм посадовим становищем та довірою [PERSON] і незаконно не внесла сплачені їй відповідачем [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення платежів за кредитом. Так як вирішити це питання в позасудовому порядку не вбачається можливим, відповідач [PERSON] звернулася із заявою до поліції м. Нікополь, заяву за № 33214 прийнято 28.11.2019 року і відомості внесено до ЄРДР за № 3115 від 29.11.2019 року. До вирішення заявленого до поліції питання про шахрайські дії працівника офісу позивача щодо відповідача [PERSON] розгляд позовної заяви КС «Союз - Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у суді буде неповним та несправедливим, просить зупинити судове провадження, надати їй час для укладення договору щодо надання їй безоплатної допомоги (а.с.41-42,т.1). 06.12.2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує, так як їй стало відомо від [PERSON] , що стосовно неї вчинено шахрайські дії шляхом заволодіння її коштами впродовж 2017-2018 років, призначеними для погашення щомісячних платежів та процентів по кредитному договору № 2351/17 від 31.08.2017 року, представник КС «Союз - Дніпро» Павловська Я.М. скористалася своїм посадовим становищем та довірою [PERSON] і незаконно не внесла сплачені їй відповідачем [PERSON] грошові кошти в рахунок погашення платежів за кредитом. Так як вирішити це питання в позасудовому порядку не вбачається можливим, відповідач [PERSON] звернулася із заявою до поліції м. Нікополь, заяву за № 33214 прийнято 28.11.2019 року і відомості внесено до ЄРДР за № 3115 від 29.11.2019 року. До вирішення заявленого до поліції питання про шахрайські дії працівника офісу позивача щодо відповідача [PERSON] розгляд позовної заяви КС «Союз - Дніпро» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у суді буде неповним та несправедливим, просить зупинити судове провадження, надати їй час для укладення договору щодо надання їй безоплатної допомоги (а.с.50-51,т.1). 06.12.2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому вона проти позову заперечує, так як під час ознайомлення 22.11.2019 року із надісланими їй документами із Апостолівського районного суду виявила, що стосовно неї вчинено шахрайські дії шляхом заволодіння її коштами впродовж 2017-2018 років, призначеними для погашення щомісячних платежів та процентів по кредитному договору № 2351/17 від 31.08.2017 року. Особу, яку вона підозрює, це представник КС «Союз - Дніпро» Павловська Я.М., яка скористалася своїм посадовим становищем та довірою [PERSON] і незаконно не внесла сплачені їй грошові кошти в рахунок погашення платежів за кредитом. Так як вирішити це питання в позасудовому порядку не вбачається можливим, відповідач [PERSON] звернулася із заявою до поліції м. Нікополь, заяву за № 33214 прийнято 28.11.2019 року і відомості внесено до ЄРДР за № 3115 від 29.11.2019 року. Просить зупинити судове провадження, надати їй час для укладення договору щодо надання їй правничої допомоги (а.с.60-61,т.1). 16.12.2019 року надійшла відповідь КС «Союз - Дніпро» на відзив на позовну заяву, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що у відзиві на позовну заяву [PERSON] не надано допустимих і належних доказів внесення грошових коштів в рахунок погашення платежів за кредитом, які не враховано КС «Союз - Дніпро» при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором при подачі позовної заяви до суду. Оскільки таких доказів не надано, то твердження про вчинення шахрайських дій працівником КС «Союз - Дніпро» шляхом заволодіння коштами [PERSON] протягом 2017- 2018 років вважають недопустимими доказами та такими, що вводять суд в оману. Просять позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.78-79). 29.09.2020 року відповідачем [PERSON] подано заперечення (а.с.155-158, т.1), в якому відповідач вказує, що в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження за її заявою щодо вчинення стосовно неї шахрайських дій невстановленою особою КС «Союз-Дніпро», де вона визнана потерпілою. На підтвердження факту погашення кредитних коштів надає квитанції на суму 1950 грн., 1000 грн., дублікат квитанції на суму 2010,05 грн., виписку по рахунку [PERSON] щодо переказу коштів на картку [PERSON] в сумі 1720 грн. Також відповідач зазначає, що вона отримала у позивача кошти в сумі 25000 грн., а не 32200 грн., як вказано у кредитному договорі, кошти в розмірі 7200 грн. вона взагалі не отримувала, ці невидані з каси кошти були умовою отримання кредиту. Зазначає, що кошти в сумі 7200 грн. не зараховано у загальну суму сплачених процентів та не відображено в розрахунку заборгованості, чим введено суд в оману щодо загальної суми боргу за кредитним договором, тому відповідачем складено альтернативний розрахунок заборгованості. Стверджує, що жодної вимоги позивача ні вона, ні інші відповідачі не отримували і позивачем не доведено факт відправлення поштою вказаних листів. Вказує, що позивачем при зверненні до суду не надано документи, що підтверджують повноваження голови правління КС «Союз-Дніпро» Гягяєвої А.О. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 05.11.2020 року позивачем подано пояснення на заперечення відповідача [PERSON] (а.с.178-182,т.1), в якому позивач стверджує про укладення з відповідачем [PERSON] кредитного договору, на підставі якого остання отримала кошти в розмірі 32200 грн.; зазначає, що відповідачем не надано належні та допустимі докази щодо внесення коштів для кредитної заборгованості, якими в подальшому заволоділа невстановлена особа КС «Союз-Дніпро»; вказує, що порядок нарахування відсотків за кредитним договором, укладеним з відповідачем [PERSON] , передбачено пунктами 1.1,1.6,1.7,4.1,4.2,4.3,4.4,4.5, з чим погодилася відповідач шляхом підписання вказаного договору, 7200 грн. - це проценти за користування кредитом, які платяться в день отримання кредиту, і не є авансом по процентам за користування кредитом, факт внесення процентів за користування кредитом підтверджується прибутковим касовим ордером № 6450 від 31.07.2017 року; зазначає, що відповідач на свій розсуд та на свою користь трактує умови укладеного договору і норми чинного законодавства, наданий відповідачем альтернативний розрахунок здійснено відповідачем також на свій розсуд і на свою користь та не відповідає умовам укладеного договору; стверджує, що вимоги двічі були направлені на адресу відповідачів, на підтвердження чого надає копії поштових реєстрів; також зазначає, що голова правління Гягяєва А.О., якою підписано позов, діє на підставі статуту. 03.11.2020 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] (а.с.196-202,т.1) подано заяви про розгляд справи без їх участі та застосування позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору - до 21.02.2020 року, перебіг позовної давності починається з 30.01.2019 року (час прострочення несплаченої заборгованості), строк пред`явлення вимог до поручителя згідно ч.4 ст.559 ЦК України - шість місяців. 23.11.2020 року позивачем подано до суду пояснення на заяву про застосування позовної давності (а.с.213-216,т.1), в якому позивач зазначає, що договором поруки передбачений строк його дії - з 31 серпня 2017 року по 21 лютого 2030 року, з позовом кредитна спілка звернулася 15.10.2019 року, тобто у встановлений строк, тому вважає, що позовні вимоги до позичальника та поручителів підлягають задоволенню в повному обсязі. 26.11.2020 відповідачем [PERSON] подано додаткові письмові пояснення (а.с.219-234,т.1), в яких відповідач зазначає, що: 1) кредитна спілка «Союз-Дніпро» здійснювала свою діяльність незаконно, оскільки ні вона, ні інші відповідачі не являються членами вказаної кредитної спілки, крім того, вказана кредитна спілка не має ліцензії на надання фінансових послуг; 2) кредитна спілка є неприбутковою організацією і не може надавати кредити, тому кредитний договір № 2351/17 від 31.08.2017 року є незаконним, відтак, недійсний правочин не створює жодних юридичних наслідків; 3) позивач не надсилав поручителям повідомлення щодо наявності заборгованості за кредитним договором; 4) позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості за кредитним договором не враховані всі кошти, сплачені в рахунок його погашення, тому наданий позивачем розрахунок є некоректним; 5) відповідачем було подано заяву про перенесення строків платежів в зв`язку з виникненням тимчасових фінансових ускладнень, проте про вказаний факт позивач суд не повідомив; 6) строк дії договору поруки закінчився; 7) повноваження особи, яка підписала позовну заяву, не підтверджено. В судовому засіданні 03.11.2020 року представник позивача Вовк Л.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що позивачем не враховані всі кошти, що були нею сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитом та безпідставно нараховано проценти; позивач не надав їй кредитного договору та договору поруки, що були укладені 31.08.2017 року, її ввели в оману щодо умов кредитування; вимога щодо погашення заборгованості їй не надсилалася, крім того, позивач, змінивши адресу, не повідомив її про це; відповідач має сумнів щодо повноважень [PERSON] щодо укладання 31.08.2017 року кредитного договору. Із заявою щодо надання їй договорів вона не зверталася до позивача, зміна адреси позивача порушує її права, оскільки це передбачено договором. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 26.11.2020 року позов не визнала та пояснила, що вона, відповідачі [PERSON] та [PERSON] дійсно їздили в м. Нікополь на прохання [PERSON] , щоб та уклала кредитний договір, а вона та [PERSON] погодилися бути її поручителями. 31.08.2017 року вони підписали договори, але позивач не надав їм екземпляру договору, крім того, [PERSON] було видано кредит лише в розмірі 25000 грн., а не в сумі 32000 грн. Позов не визнає, оскільки ніяких листів вона не отримувала, жодних попереджень про погашення кредитної заборгованості позивач їй не надсилав, а відразу звернувся до суду з даним позовом. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 31 серпня 2017 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] на підставі заяви [PERSON] як члена кредитної спілки «Союз-Дніпро» від 31.08.2017 року (а.с.183,т.1) укладено кредитний договір № 2351/17, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 32200 грн. строком на 30 місяців з 31 серпня 2017 року по 21 лютого 2020 року та зобов`язалась повернути його і сплатити проценти в порядку, визначеному розділом 4 кредитного договору. Відповідно до п.1.7.1 вказаного договору проценти за користування кредитом становлять 41,34% річних. Факт отримання відповідачем [PERSON] вищезазначеної суми кредиту підтверджується видатковим касовим ордером від 31 серпня 2017 року № 2465 (а.с.5-6,8,т.1). Відповідно до пункту 4 кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Річна відсоткова ставка за кредитом становить 41,34%. Нарахування процентів за користування кредитом розраховується : по перше - на суму кредиту в день отримання грошових коштів із розрахунку 22,36% і складає 7200 грн., по друге - щомісяця на залишок заборгованості за кредитом 2,7%. Тип процентної ставки є фіксованим. Сплата кредиту та нарахованих відсотків здійснюється згідно графіку розрахунку, що вказаний у договорі (п.4.3 договору). Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця у період з 20 по 30 число кожного місяця. Згідно п.4.5 сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником строків сплати кредиту, зазначених у п.4.3 цього договору більше ніж на 15 календарних днів, з 16-го дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із розрахунку 0.5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного його погашення. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 31 серпня 2017 року між кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] як позичальником, [PERSON] та [PERSON] як поручителями укладено договір поруки № 2351/17, за умовами якого останні зобов`язалася відповідати перед банком за виконання зобов`язань щодо повернення коштів позичальником у солідарному з ним порядку. Відповідно до пунктів 2.1,2.2,2.3,2.6 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку, коли позичальник не виконує або неналежним чином свої грошові зобов`язання за кредитним договором з будь-якої причини. Поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитодавцем. Поручитель відповідає по обов`язкам позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, сплату процентів за його використання, за сплату додаткових процентів. В разі невиконання або неналежного виконання з боку позичальника своїх зобов`язань за кредитним договором кредитодавець зобов`язується повідомити про це поручителя і вказати суму заборгованості. У випадку невиконання зобов`язань поручитель і позичальник відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. Згідно пункту 4.1 строк дії договору - з 31 серпня 2017 року по 21 лютого 2030 року (а.с.7,т.1). Факт укладення кредитного договору і договору поруки від 31.08.2017 року та їх підписання визнано відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, факт укладання та підписання договору поруки від 31.08.2017 року не оспорюється також відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, кредитний договір та договір поруки укладено в письмовій формі, підписано сторонами та скріплено печаткою. У кредитному договорі передбачені усі істотні умови договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов цього договору. При підписанні кредитного договору відповідач [PERSON] погодилася з усіма умовами даного правочину і прийняла на себе зобов`язання щодо його виконання, при цьому жодних претензій щодо незгоди з окремими пунктами цього договору або ж щодо нерозуміння нею окремих його частин не заявляла. У день підписання оспорюваного правочину позивач отримала передбачену договором суму кредиту та сплатила проценти згідно п.4.3 договору. Сплата [PERSON] процентів в розмірі 7200 грн. 31.08.2017 року підтверджується прибутковим касовим ордером № 6450 від 31.08.2017 року (а.с.185,т.1). При підписанні договору поруки, який також містить усі істотні умови договору: предмет договору, обов`язки сторін, строк дії договору, відповідальність сторін, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] погодилися з усіма умовами вказаного договору та прийняли на себе зобов`язання щодо його виконання на визначений в договорі строк. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 2351/17 від 31.08.2017 року заборгованість [PERSON] становить 52782 грн., з яких: 23649,67 грн. - залишок по кредиту; 29132,68 грн. - проценти нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів (а.с.4,т.1). Зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем [PERSON] сплачено в рахунок погашення заборгованості кошти на загальну суму 22388 грн., з яких 8550,33 грн. зараховано позивачем згідно п.4.7 кредитного договору в рахунок погашення кредиту та зараховано в рахунок погашення процентів за користування кредитом - 13837,67 грн. В зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору від 31.08.2017 року позивачем 07.07.2018 року та 18.04.2019 року направлено вимоги поручителям [PERSON] та [PERSON] про погашення заборгованості. Вказані обставини підтверджуються листами позивача та списками згрупованих поштових відправлень (а.с.10-16,186-194,т.1). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно зі статтею 554 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між кредитною спілкою «Союз - Дніпро» та [PERSON] 31.08.2017 року укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримала кошти в розмірі 32200 грн. на строк до 21.02.2020 року. Крім того, між позивачем та відповідачами 31.08.2017 року укладено договір поруки, відповідно до умов якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим з відповідачів підлягає солідарному стягненню заборгованість за кредитним договором № 2351/17 від 31 серпня 2017 року на загальну суму 52782 грн. 35 коп., яка складається з наступного: 23649,67 грн. - залишок по кредиту, 29132,68 грн. - проценти, нараховані за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів. Також з відповідачів відповідно до приписів ст.141 ЦПК України підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір у сумі 1921,00 грн. на користь позивача, який було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду. Заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про застосування позовної давності задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, відповідачі зазначають, що останній платіж відповідачем [PERSON] здійснено у січні 2019 року, строк дії договору поруки - 6 місяців, тому позивач мав право звернутися з вимогами до поручителів в межах 6-місячного строку. Вказані твердження є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Як встановлено в судовому засіданні, договір поруки, укладений між позивачем та відповідачами 31.08.2017 року, діє по 21 лютого 2030 року, тобто договір поруки не припинив свою дію. Заперечення проти позовних вимог відповідача [PERSON] суд відхиляє як необґрунтовані, виходячи з наступного. Так, відповідач вказує, що позивач, надаючи їй кредитні кошти, діяв незаконно, оскільки вона не являється членом вказаної кредитної спілки. Вказані твердження спростовуються копією заяви [PERSON] від 31.08.2017 року (а.с.183,т.1), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] просить надати їй кредит як члену кредитної спілки «Союз-Дніпро». Безпідставним є твердження відповідача про незаконність кредитного договору № 2351/17 від 31.08.2017 року, так як її ввели в оману стосовно умов кредитування, оскільки в порушення вимог статей 12,13,81 ЦПК України докази на підтвердження незаконності кредитного договору відповідачем не надано. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] вказувала, що поручителі [PERSON] та [PERSON] не отримували від позивача вимоги щодо погашення заборгованості і позивачем не доведено вказаного факту, проте вказана обставина спростована дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме - вимогами позивача від 07.07.2018 року та 18.04.2019 року, що були направлені поручителям [PERSON] та [PERSON] щодо погашення заборгованості, а також списками згрупованих поштових відправлень, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] позивачем було направлено рекомендовані листи (а.с.10-16,186-194,т.1). Суд зауважує, що умовами укладеного договору поруки від 31.08.2017 року не передбачено обов`язку позивача направляти поручителям вимогу про погашення заборгованості рекомендованими листами з повідомленнями про їх вручення. Суд відхиляє як безпідставні також доводи відповідача щодо закінчення строку дії договору поруки, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, договір поруки № 2351/17 від 31.08.2017 року, укладений між сторонами, згідно пункту 4.1 діє до 21 лютого 2030 року. Заперечуючи проти позову, відповідач також вказувала, що частина коштів, які нею були сплачені в рахунок погашення кредитної заборгованості, не враховано позивачем при здійсненні розрахунку, вказаними коштами шахрайським шляхом заволоділа невстановлена особа КС «Союз-Дніпро», тому відповідачем здійснено альтернативний розрахунок заборгованості з врахуванням всіх сум сплачених нею коштів, який просить врахувати. Суд відхиляє вказані доводи відповідача [PERSON] як такі, що не заслуговують на увагу, оскільки факт протиправного заволодіння грошовими коштами [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами. Так, витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування № 12019040340003115 від 29.11.2019 року підтверджує лише факт внесення відомостей до вказаного реєстру на підставі заяви [PERSON] про вчинення злочину та не підтверджує, що злочин, зазначений [PERSON] у поданій нею заяві, було вчинено. Копії квитанції від 21.12.2018 року про перерахування коштів з рахунку [PERSON] на рахунок [PERSON] , виписки по рахунку [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої [PERSON] 21.12.2018, 27.10.2018, 28.09.2018 здійснено переказ коштів на картку [PERSON] та одержувачу: [NUMBER] , не являються належними доказами, оскільки не містять інформацію щодо виконання умов укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору. Крім того, суд зауважує, що в судовому засіданні встановлено, що кошти, які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, враховано позивачем. Зі вказаних підстав суд відхиляє як необґрунтований здійснений відповідачем [PERSON] розрахунок заборгованості за кредитним договором, оскільки, здійснюючи вказаний розрахунок, відповідач врахувала сплату нею коштів в розмірі 7200 грн., які не підлягають врахуванню відповідно до п.4.3 укладеного кредитного договору, а також врахувала суми коштів, що були нею сплачені, але вказані суми не підтверджені належними та допустимими доказами. Безпідставним є твердження відповідача [PERSON] про відсутність повноважень голови правління кредитної спілки «Союз-Дніпро» Гягяєвої А.О. на підписання позовної заяви, оскільки вказані твердження спростовані дослідженими в судовому засіданні випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягом зі вказаного Реєстру, відповідно до яких [PERSON] є керівником вказаної кредитної спілки з 18.11.2004 року та має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності (а.с.17,153-154,т.1).

Outcome: approved