Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

19.05.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради про зняття з реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та зобов`язання відповідача здійснити дії щодо зняття з реєстрації вказаних осіб, мотивуючи позовні вимоги тим, що за позивачем зареєстроване державним реєстратором право власності на двокімнатну квартиру, на яку було звернуто стягнення на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», внаслідок невиконання [PERSON] належним чином взятих на себе зобов`язань. Позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття з реєстрації в належній йому квартирі третіх осіб у даній справі, але йому було надіслано лист, в якому повідомлялось про відмову в знятті з реєстрації вказаних вище осіб, оскільки відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили щодо вчинення таких дій. Позивач вважає, що так як квартира є власністю АТ «Альфа-Банк», то відповідачем протиправно відмовлено йому у знятті з реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки для цього існують законні підстави. На підставі викладеного, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 20.05.2020 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 12.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову запречував і просив відмовити в його задоволенні, посилаючись відсутність підстав, передбачених ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підтвердивши факт звернення позивача із відповідною заявою до суду та факт їх відмови в проведенні відповідної реєстраціїної дії. Треті особи у справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, в своєму письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечували. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 403/018/08-Ж, відповідно до умов якого банк надав їй у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання (придбання нерухомого майна) грошові кошти в сумі 56 000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 403/018/08-Ж між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 04Л-264, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку двокімнатну квартиру загальною площею 56,80 кв. м., житловою площею - 32,50 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З огляду на те, що [PERSON] не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання по кредитному договору № 403/018/08-Ж АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» згідно рішення від 15.10.2019 року № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» про його припинення та приєднання до АТ «Альфа-Банк», звернув стягнення на іпотечну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та п. 4.6.3 Іпотечного договору та звернувся до державного реєстратора Гуцуляк Т.В. Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», яким було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46399974 від 10.04.2019 року та зареєстровано право власності за позивачем на зазначену іпотечну квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відділ реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Обухівської міської ради в своєму листі від 22.05.2019 року відмовив АТ «Укрсоцбанк» у знятті з реєстрації [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в належній на праві власності позивачу квартирі,яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на відсутність судових рішень про позбавлення зазначених громадян права власності на вказану квартиру. Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Водночас відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця поживання» № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути вданому випадку здійснено на підставі рішення суду, яке набрало законної чинності, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Інші підстави на даний час не мають реального підґрунтя. В судовому засіданні представником позивача не заперечувався факт відсутності в них вищевказаних судових рішень. З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод в судовому порядку, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Зазначене відповідає правовому висновку, що викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважаючи відмову в реєстрації місця проживання неправомірною, позивач звернувся до суду з позовом про визнання неправомірною відмови відповідача в знятті з реєстрації місця проживання третіх осіб та зобов`язати відповідача зняти з реєстрації за у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на праві власності зареєстрована за позивачем. Відповідно до п. 3 «Правил реєстрації місця проживання», реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до п. 3 «Правил реєстрації місця проживання», орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду із позовом, позивач на власний розсуд обирає відповідний спосіб захисту. Обравши способом захисту права подання позову про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, позивач в силу статті 12 ЦПК України зобов`язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих доказів. Разом з тим, суд вважає за необхідне відповісти на доводи представника позивача про можливість здійснити зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням відповідно до норм ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». До такого документу, як підстави для зняття реєстрації, на його думку належить рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень спірної квартири державним реєстратором Гуцуляк Т. В. на праві власності за Акціонерним товариством «Альфа-Банк», що підтверджується відповідною Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.04.2020 року (а. с. 4). Проте суд не може погодитися із цими доводами, оскільки перехід права власності від однієї особи до іншої не скасовує автоматично права користування попереднього власника, в даному випадку третіх осіб по справі, оскільки право на житло охоплюється ст. 8 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (далі ЄКПЛ), яка гарантує громадянам підвищені гарантії в охороні права на недоторканість житла. В зв`язку з чим державою і передбачений особливий механізм позбавлення осіб права користування житлом шляхом їх зняття із реєстрації на підставі виключно судових рішень, які набрали законної сили. Таким чином, запроваджуючи механізм судового порядку вирішення спору, держава захищає громадян від ризиків свавільного позбавлення гарантованого Конституцією права на житло з боку як держави, так і інших осіб, так як саме в процесі судового розгляду збережена максимальна можливість перевірити із застосування правових засобів відсутність/наявність підстав для позбавлення осіб права на користування житловим приміщенням. З огляду на те, що позивачем не доведено, що дії відповідача щодо відмови в знятті з реєстрації третіх осіб у даній справі є протиправними та в ході судового розгляду встановлено, що відповідач діяв у відповідності до вимог встановлених законодавством, так як з аналізу наведених норм права вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюєтьсяшляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії по зняттю з реєстрації зазначених осіб у судовому порядку відсутні, тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та відмовляє в його задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed