Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

19.09.2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог вказувала, що на підставі договору дарування від 29.09.2000 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду від 02.02.2007 року, належить 7/16 частин житлового будинку [ADDRESS]. Право власності на інші частини вказаного житлового будинку зареєстровано за: - [PERSON] (відповідачкою) 1/8 частина, згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 03.06.2001 року Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою; - [PERSON] (братом сторін) 7/16 частин, на підставі договору дарування від 29.09.2000 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду від 02.02.2007 року. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті є діти: [PERSON] та [PERSON] ( треті особи). Після смерті [PERSON] ( матері сторін) - [INFO], позивач на деякий час надала вказаний житловий будинок у користування іншим особам, але відповідач виявила бажання користуватися ним і тому, звернулася до суду з позовом про поділ будинку в натурі та встановлення порядку володіння та користування ним. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23.04.2008 року позовні вимоги було задоволено частково. Рішенням зобов*язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні вказаним житловим будинком в іншій частині позову було відмовлено. Через деякий час з*ясувалося, що відповідачка [PERSON] будинком не користується, внаслідок чого його стан погіршився, став виглядати як безхазяйний. Тому, з 01.04.2010 року позивачка знову стала проживати у даному будинку, але між сторонами знову стали виникати суперечки та сварки стосовно користування цим будинком, в результаті чого, відповідачка умисно стала спричиняти шкоду майну позивача. В результаті чого позивач вважає, що відповідачем їй була спричинена матеріальна шкода, яка полягає у слідуючому: - пошкодженні дверей та замків до цих дверей (їх заміна становить 2 159 грн.); - тричі зруйнувано забор з силікатної цегли, яку у кількості 180 шт. відповідачка забрала собі - 360 грн. (акт квартального комітету №38 від 05.08.2013 року); - зруйнована стіна житлового будинку [ADDRESS], на відновлення якої був витрачений цемент на суму 210 грн. (висновок ст. дільничого інспектора міліції від 14.08.2013 року). У позовній заяві позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] 3 379,88 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 1 500 грн. за надання правової допомоги та судові витрати у повернення. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просила відмовити у її задоволенні, при цьому не заперечувала, що один раз розібрала огорожу з силікатної цегли т. я. не могла потрапити, до своєї власності. Докази надані позивачем на носії інформації, що містить візуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи категорично заперечила.. Заслухавши учасників цивільного процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого. Згідно ч.1.ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.07.2013 р. (а.с.26), через малозначність дії [PERSON] не становлять суспільної небезпеки, т.я. відсутня істотна шкода, тому ознак злочину передбаченого ч.1 ст.194 КК України не вбачається В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON], на підставі договору дарування від 29.09.2000 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду від 02.02.2007 року, належить 7/16 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с.114), інші частини вказаного житлового будинку зареєстровані за [PERSON] (відповідачкою) 1/8 частина, згідно свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 03.06.2001 року Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою та за [PERSON] (братом сторін) 7/16 частин, на підставі договору дарування від 29.09.2000 року та рішення Вознесенського міськрайонного суду від 02.02.2007 року. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті є його діти [PERSON] та [PERSON] ( треті особи), які у спірному будинку не проживають, мають свої помешкання за іншими адресами, тому позивач з їх дозволу користується їх частинами будинку. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.04.2008 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про поділ будинку у натурі та встановлення порядку його користування згідно часток співвласників у спільній частковій власності - відмовлено, а [PERSON] зобов*язано не чинити перешкод [PERSON] у користуванні вказаним будинком (а.с.16). [PERSON] не проживає в спірному будинку, а позивач, не маючи іншого житла, з 01.04.2012 року стала проживати у ньому та стала приводити його в охайний стан. Однак, між сторонами стали виникати конфлікти стосовно користування будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований. За кожним разом позивач зверталася до правоохоронних органів, але отримувала постанови про відмову в порушенні кримінальної справи. Тому, позивач встановила відеореєстратор на будинок, за допомогою якого була отримана можливість бачити як відповідач садовими ножицями наносить пошкодження вхідних дверей, яке знайшло своє підтвердження на фотознімку №4 (а.с.43). Виходячи, з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки з відеодиску вбачається як відповідач садовими ножицями наносить пошкодження вхідних дверей вартістю - 1850 грн. та замка до нього вартістю 159 грн., але не відремонтувала їх, крім того відповідач підтвердила в судовому засіданні, що один раз розібрала частину огорожі з силікатної цегли, яку збудувала позивач, що складає 120 грн.(60 цеглин х 2грн.) і не відновила її, то загальна сума шкоди завданої неправомірними діями відповідача майну позивача в сумі 2 129 грн., повинна бути відшкодована відповідачем, як особою, яка її завдала. В силу ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки позивачу, неправомірними діями відповідача завдано моральну шкоду, яка призвела до душевних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і з огляду на похилий вік та стан здоров*я вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, то суд вважає, що позивачу була спричинена моральна шкода, яка підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 300 грн.

Outcome: partial