overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

17.11.2016 [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] [INFO], недієздатною, встановити опіку та призначити над недієздатною [PERSON] опікуном [PERSON] Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є її донькою. [PERSON] є інвалідом дитинства ІІ групи, безстроково. Піклувальником над неповнолітньою [PERSON] була призначена [PERSON] Проживає [PERSON] разом з заявницею. За станом здоров'я, внаслідок хронічного стійкого психічного розладу донька заявниці не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник органу опіки та піклування [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, надавши оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 486 від 15.12.2016 [PERSON] виявляє ознаки помірної розумової відсталості (імбецильність) внаслідок хвороби Дауна. F71.0. Вказаний діагноз підтверджується даними анамнезу про відставання підекспертної в психофізичному розвитку з раннього дитинства, перебуванням на диспансерному обліку лікаря-психіатра, наявність групи інвалідності за психічним станом, та даними цього клінічного обстеження, при якому у підекспертної виявлений інтелектуально -мнестичний недорозвиток вираженого ступеня, повна соціально-побутова дезадаптація. За своїм психічним станом досліджувана [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки. Даний психічний розлад є вродженою вадою інтелектуально-мнестичного недорозвитку має хронічний та стійкий характер. Відповідно до подання від 20.01.2017, наданого Виконавчим комітетом Охтирської міської ради, в особі органу опіки та піклування, є доцільним призначити опікуном над [PERSON],[INFO].н., її матір [PERSON], [INFO] огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

17.11.2016 було ухвалене заочне рішення суду в цивільній справі № 705/5409/16-ц, 2/705/1894/16 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно з резолютивною частиною цього рішення суд вирішив: «Позов задовольнити; стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09 грудня 2015 року у розмірі 14689 грн. 60 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девять тисяч шістдесят копійок); стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.». 10.01.2017 за ініціативою суду було призначене судове засідання на 19.01.2017 з розгляду питання про виправлення описки у вказаному рішенні суду, оскільки в його резолютивній частині в абзаці другому в сумі, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» допущена описка, а саме: «14689 грн. 60 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девять тисяч шістдесят копійок)» замість «14689 грн. 60 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девять гривень шістдесят копійок)». У судове засідання сторони не з'явились. Відповідно до ст. 219 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у справі, повідомлених про час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень у судове рішення. Дослідивши заочне рішення суду від 17.11.2016, суд дійшов висновку, що необхідно постановити ухвалу про виправлення описки в рішенні суду, враховуючи такі мотиви. Відповідно до ст.\~219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в судовому рішенні описки, про що постановляє ухвалу. У резолютивній частині заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.11.2016 в абзаці другому з опискою вказана сума, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» «14689 грн. 60 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девять тисяч шістдесят копійок)», замість «14689 грн. 60 коп. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят девять гривень шістдесят копійок)». У зв'язку з наведеним суд вважає, що в абзаці другому резолютивної частини рішення суду була допущена описка в написанні суми, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», яку необхідно виправити. На підставі наведеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

17.11.2016 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.05.1995 Ульянівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 13. Позивач посилається на такі обставини. 20.05.1995 вона та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ №\~256138, виданим 20.05.1995 Ульянівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області.Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю сторони не проживають з травня 2015 року. Причинами розпаду сімї стали різні інтереси, різні погляди на подружнє життя, що призвело до руйнування шлюбних відносин та їх остаточного припинення. Спільне господарство сторони не ведуть. Збереження шлюбу і примирення вважає неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіславши на адресу суду заяву, в якій позов підтримала та просить справу розглядати за її відсутності. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища Сірожко не заявила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву, відповідно до якої позов [PERSON] визнає та погоджується на розірвання шлюбу, просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши позовну заяву та заяви позивача і відповідача, суд вважає, що рішення про задоволення позову в справі можливо ухвалити відповідно до ч. 4 ст.\~174 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову без подальшого з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і суд приймає таке визнання позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

17.11.2016р. до Словянського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснюючи вимоги наступним:\~вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 11.06.1994р., одруження було зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 196.\~ Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] Спільне життя між ними не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними фактично припинені з літа 2016р. Причиною розпаду сімї стали постійні сварки, із їхніх відносин щезла любов та повага один до одного, перестали вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу є неможливим.\~Спору про поділ майна не має. Просить суд\~ розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю,\~просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила суд залишити їй прізвище «Грищенко». Згідно ч.1\~ст.24 СК України,\~ст.51 Конституції України, ст.16 Загальної декларації прав людини шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Позивач [PERSON] на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1\~ст. 61 ЦПК України\~обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставинах суд приходить до переконання, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу\~[PERSON] залишити прізвище «Грищенко». На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

17.11.2016 р. до суду заявлено позов, у якому позивач просить розірвати їх з відповідачем шлюб через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, взаємопідтримки, взаємодопомоги, спільних життєвих інтересів, протягом останніх десяти місяців з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, неповнолітня дитина проживатиме з позивачкою, майнового спору між ними немає. Позивач письмово просила розглянути справу без її участі, позов задовольнити, після розірвання шлюбу обрала прізвище « [PERSON] » (а.с. 16). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином (а.с.18). Судом на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позиції позивача справи та досліджених доказів суд визнає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких міркувань. Доведено, що любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси між сторонами відсутні, не проживають разом протягом останніх десяти місяців, миритися не бажають, що унеможливлює спільне життя подружжя та збереження шлюбу. Спірні правовідносини регламентуються ч. 2 ст. 112, ч. 1 ст. 113 Сімейного кодексу України, відповідно до яких суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення; особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні любов, повага, взаєморозуміння, взаємопідтримка, взаємодопомога, спільні життєві інтереси, разом вони не проживають протягом останніх десяти місяців, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. З ухваленням рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 800грн. адвокату Катричу П.С., підтверджених квитанцією №0.0.623587118.2 від 24.09.2016р. та 551грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладеним між ним та відповідачем 14.12.1996 року. Посилається на те, що протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми та життя, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно господарства не ведуть, разом не проживають. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. Від сумісного проживання мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про одруження, 14 грудня 1996 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1831. Відповідно до свідоцтва про народження, подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Сімейні відносини між сторонами припинені з травня 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, спільно не проживають. Оцінивши належність, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що підстави, на які посилається позивач, наполягаючи на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, збереження сім'ї не можливо, шлюб фактично розпався та існує формально, позов підлягає задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 05.09.2003 року у Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району, Харківської області, актовий запис №54. Мотивуючи позовну заяву вказав, що шлюб виявився невдалим. Гарної родини вони не створили. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені з січня 2010 року. Від шлюбу з відповідачем є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. Причину поважності неявки суду не повідомила. Заперечень проти позову, клопотань від неї на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 05.09.2003 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району, Харківської області , сторони перебувають у шлюбі з 05.09.2003 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.4). За час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши в позовній заяві, що 23.06.1984 року у відділі ДРАЦС Харцизького МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 258, зареєстрував шлюб з відповідачем. Спільне проживання припинили по тій причині, що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Тому, позивач прохав суд шлюб, зареєстрований із [PERSON] розірвати. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] надали суду заяви, в яких підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, про що свідчить оголошення в газеті «Зоря Полтавщини» від 14.04.2017 року, а також розписка про вручення їй судової повістки, в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.33, 36). Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено обставини, що сторони припинили спільне проживання два роки тому та тривалий час проживають окремо один від одного, від шлюбу повнолітніх дітей не мають, майнового спору теж, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій зазначила, що її батько [PERSON], [INFO], який був зареєстрований у будинку [ADDRESS], помер [INFO] за місцем проживання. Вона отримала лікарське свідоцтво про смерть № 91, та свідоцтво про смерть серія [NUMBER], видане 15.09.2016 року Відділом записів актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. У зв»язку з тим що її батько помер на тимчасово окупованій території України, вказані свідоцтва про смерть не мають юридичної сили, вона не може отримати свідоцтво про смерть батька, яке б було легітимне на території України. Заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON]. В судове засідання заявник не з»явилась, просила розглядати справу за її відсутністю. Представник зацікавленої особи, до суду не з»явився, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS], де помер [INFO]. Про викладене свідчать надані суду копії лікарського свідоцтва про смерть № 91, та свідоцтва про смерть серія [NUMBER], видане 15.09.2016 року Віддділом записів актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки ( а.с. 9-10). Заявник [PERSON] є донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а.с.14). Заявник посилається на те, що не може в органах РАЦС отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть видане на анексованій території не має юридичної сили. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 року, м. Перевальск, Луганської області є тимчасово окупованою територією. Згідно п. 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції від 28.10.2000 року № 52/5 ( у редакції Мінюсту від 24.12.2010 року № 3307/5 зі змінами), підставою для державної реєстрації є лікарське свідоцтво про смерть або рішення суду про встановленні факту смерті в певний час. Відповідно до положень ч. 1 п. 8 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про необхідність встановлення факту смерті [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

17.11.2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], свої вимоги обґрунтував тим, що 20.10.2016 року померла її знайома [PERSON], [INFO], яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після її смерті був отриманий дублікат лікарського свідоцтва про смерть №3123 від 15.11.2016 року виданий Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР. Після її смерті залишилася спадщина, яку остання відповідно до заповіту від 08.06.2016р. заповіла заявниці. Вона не може скористатися своїми правами, після смерті [PERSON] прийняти спадщину, у звязку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть, не є дійсним і не створює правових наслідків, у звязку з чим воно не може бути підставою для отримання спадщини та отримання свідоцтва про смерть. Просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка померла 20.10.2016 року в м. Донецьку Донецької області. В судовому засіданні заявниця вимоги підтримала та просила заяву задовольнити. В судове засідання представник заінтересованої особи не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника та не заперечує проти задоволення заяви. Вислухавши пояснення заявниці, проаналізував в сукупності представлені в справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно дублікату лікарського свідоцтва про смерть №3123 від 15.11.2016 року виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР [PERSON], померла 20.10.2016 року у віці 88 років. Відповідно до матеріалів справи померла [PERSON] зареєстрована та мешкала за адресою: Донецька область м. Донецьк вул. Щорса, 18-32. Відповідно до заповіту від 08.06.2016р. [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], заявниці по справі. Згідно ст.256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Суд вважає доведеним факт смерті - [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 20.10.2016 року в м. Донецьку Донецької області, Україна, у віці 88 років, причина смерті «злоякісні новоутворення щитовидної залози з метостазами у печінку та кишківник». На підставі викладеного,

Outcome: approved