Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

19.03.2019 року позивачі: [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача, Полтавського відділення бурових робіт філії Бурове управління «Укрбургаз» акціонерного товариства «Укргазвидобування», третя особа - Територіальна громада міста Полтави в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності на квартиру в порядку приватизації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що 30.09.1991 на підставі ордеру №123 їх заселено в кімнату [ADDRESS] , де вони зареєстровані та проживають до цього часу. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 17.11.2006 №336 гуртожитку по [ADDRESS] надано статус жилого будинку. Рішенням Полтавської міської ради від 25.10.2007 надано згоду на прийняття в комунальну власність міста від Полтавського відділення бурових робіт житлового будинку по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача для реалізації свого права на приватизацію, однак рішення про задоволення її прохання не було прийнято. Позивачі просили визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS] по 1/2 частині за кожним. Ухвалою суду від 02.05.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу на 22.05.2019 року до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження, надано відповідачам строк для надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.08.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 09.10.2019 року. 09.09.2019 представником відповідача наданий суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачами не додержано встановлену законом процедуру приватизації житла у позасудовому порядку, оскільки вони не зверталися із відповідними заявами до органу приватизації, так як в АТ «Укргазвидобування» орган приватизації не створювався; позивачами не зазначено чим їх право порушене чи оспорюється відповідачем; житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] не є об`єктом приватизації, оскільки не є ані державним, ані комунальним майном; а також суд не може приймати на себе здійснення дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, тому зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення буде втручанням в його компетенцію і діяльність. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк пояснення на позовну заяву та відзив суду не надав. Учасники справи не заперечували проти розгляду справи у відсутність третьої особи. За таких обставин суд вважає, що справа на підставі пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) може бути розглянута у відсутність третьої особи. Суд під час судового розгляду справи здійснював повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що за замовленням Полтавського відділення бурових робіт Виробничого об`єднання по бурінню «Укрбургаз» у червні 1982 року було побудовано 9-ти поверховий житловий будинок для малосімейних загальною площею 4214,64 кв.м, житловою площею 2451,99 кв.м, кількістю квартир 171, за адресою: [ADDRESS] (в подальшому - перейменовано на [ADDRESS] ), який було прийнято в експлуатацію 30.06.1982, що підтверджується актом приймання в експлуатацію державної приймальної комісії закінченого будівництвом (реконструкцією) будівлі (споруди) житлово-громадянського призначення від 30.06.1982 р., який затверджено рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів від 30.06.1982 р. №352. 30.09.1991 на підставі ордеру №123 позивачів заселено в кімнату [ADDRESS] . На підставі рішення виконкому Полтавської міської ради від 15.06.2004 р. №147 Дочірній компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» видано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №221654 від 30.12.2004, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою площею 0,3034 га, розташованою по [ADDRESS] для розміщення гуртожитку Полтавського відділення бурових робіт Бурового управління «Укрбургаз» ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України». Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради «Про зміну статусу гуртожитків по [ADDRESS] та [ADDRESS] на жилі будинки» від 17.11.2006 р. №336 гуртожитку по [ADDRESS] надано статус жилого будинку із залишенням його на балансі Полтавського відділення бурових робіт БУ «Укрбургаз». КП «Інвентаризатор» доручено виконати реєстрацію гуртожитків як жилих будинків. Рішенням Полтавської міської ради від 25.10.2007 надано згоду на прийняття в комунальну власність міста від Полтавського відділення бурових робіт житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ч.1 ст. 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007 року та Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1482 від 21.09.1998 року, відчуження здійснюється суб`єктом господарювання лише після надання на це згоди відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника або виконує його функції. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21 вересня 2006 року №185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань - ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів. Так, в ПАТ «Укргазвидобування» такий орган приватизації не створювався. Вирішення питання щодо створення органу, уповноваженого на здійснення приватизації відомчого державного житлового фонду, визнання права на приватизацію житла державного житлового фонду, видача дозволу на приватизацію належить до компетенції відповідних органів, створених місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Тобто, рішення Полтавської міської ради від 25 жовтня 2007р. про надання згоди на прийняття вказаного будинку в комунальну власність міста Полтави залишилось не реалізованим. При цьому, чинним законодавством до компетенції суду не віднесено вирішення питань у цивільному спорі щодо зобов`язання органу державної влади прийняти рішення про приватизацію житла державного житлового фонду. Суд при розгляді даної цивільної справи не може переймати на себе здійснення дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень, тому зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення буде втручанням в його компетенцію та діяльність. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Натомість, позивачами не зазначено жодної з правових підстав, передбачених ч.1 ст.4 ЦПК України, які передували їх зверненню до суду, тобто позивачами не доведено факту порушення їх прав з боку відповідача. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачам не надано доказів звернення до органу приватизації з відповідною заявою, томуне дотримано всіх процедур для проведення приватизації спірної квартири. Позивачами не спростовано твердження відповідача про те, що відповідач товариство «Укргазвидобування» не відноситься до державних підприємств та не здійснює приватизацію державного житлового фонду. Зокрема, із статуту ПАТ «Укргазвидобування» вбачається, що товариство є юридичною особою приватного права. Ураховуючи те, що квартира [ADDRESS] не є об`єктом приватизації, оскільки щодо неї не прийнято рішення органу управління державним майном Кабінетом Міністрів України (також відсутнє погодження Фонду державного майна України) або власника підприємства про її відчуження;позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття відповідним органом приватизації рішення про передачу (або відмову в передачі) позивачам спірного жилого приміщення в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» за результатами розгляду заяви, підстави для задоволення позову відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed