overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, та прохає судові витрати покласти на відповідача. В заяві зазначила, що 21 вересня 2002 року в Малоперещепинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 9, зареєструвала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В даний час вони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сімї стало те, що між ними склалися неприязні стосунки один до одного, а тому просить суд шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій прохає справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву, якою прохає розглянути справу за його відсутності, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявленим одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2002 року в Малоперещепинській сільській раді Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 9 (а.с. 11). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Вбачається, що між сторонами існують конфліктні стосунки. Шлюб зберегти наміру не мають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як сімя розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього суд вважає, що судові витрати по справі (судовий збір) в розмірі 551 грн. 20 коп. належить стягнути з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом. Вказувала, що 3 травня 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №23. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося. Так сталося, що міцної сімї вони створити не змогли, оскільки в результаті непристойної поведінки відповідача сімя фактично розпалась. Причиною всіх сімейних розладів є зловживання відповідачем спиртних напоїв. Він постійно безпричинно влаштовував сварки. За таких обставин, та дуже складних відносин, які погіршуються з кожним роком, вона впевнена, що збереження сімї неможливе. Подальше спільне подружнє життя суперечить інтересам сімї, особливо розвитку та здоровю дитини, та унеможливлює примирення з відповідачем. Коли подальше спільне проживання взагалі стало неможливим, вона разом з дитиною переїхала жити до своїх батьків. Позивач в судове засідання не зявилася, в заяві просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про наявність заперечень щодо розірвання шлюбу, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що з 3 травня 2014 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №23 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, відмови від поновлення та продовження подальших, у розумінні ст. 3, ч.ч. 5, 6 ст. 7, ст. 51 СК України шлюбних відносин, суд вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 17.10.2010 р. померла її тітка [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Виноградна,42 в с. Надлиманське Овідіопольського району, а також права на земельну частку (пай), розміром 3,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) земель ВАТ «Надлиманський» Надлиманської сільської ради Овідіопольського району. Вона своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність документів на підтвердження її родинних відносин зі спадкодавцем, а також у звязку з тим, що право власності спадкодавця на спадкове майно не було у встановленому законом порядку зареєстроване. З цих підстав позивач просила встановити юридичний факт, що [PERSON], померла 17.11.2010 р., була її тіткою, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на зазначене вище спадкове майно. Відповідачі позов визнали повністю. (а.с. 34-35) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з бору батька, так і з боку матері. Згідно з ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] померла 17.11.2010 р. (а.с. 16) Позивачка 13.04.2011 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 5) Факт родинних відносин, зокрема, що позивачка є племінницею спадкодавця, підтверджено свідоцтвом про народження позивачки, з якого слідує, що її матірю записана [PERSON]; свідоцтвом про народження матері позивачки, з якого слідує, що її матірю записана [PERSON]; довідкою Надлиманської сільської ради, з якої слідує, що з [PERSON], померлою 02.06.1999 р., проживали однією сімєю її мати [PERSON]; рішенням Овідіопольського районного суду від 03.09.2004 р., яким було встановлено факт, що [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON], померлої 10.09.2001 р. (а.с. 8-11, 13-16) Право власності [PERSON] на жилий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Виноградна,42 в с. Надлиманське Овідіопольського району, а також право на земельну частку (пай) розміром 3,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) земель ВАТ «Надлиманський» Надлиманської сільської ради Овідіопольського району підтверджено рішенням Овідіопольського районного суду від 03.09.2004 р. (а.с. 31) Мати позивачки [PERSON] померла 02.06.1999 р. (а.с. 12) З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначає, що шлюб між ними укладений в 2010 році, мають дочку [PERSON]»яну, [INFO]. Подружнє життя не склалось з причини несумісності поглядів на життя, чоловік привів дім іншу жінку, тому припинили шлюбні стосунки. В суді позивачка позов підтримує і пояснила, що припинили спільне життя в липня 2016 року. Відповідач погоджується з доводами позову, згідний на розірвання шлюбу. Сторони просять строк для примирення просять не надавати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позов. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони через непорозуміння між собою припинили подружні стосунки у липня 2016 року і ведення спільного господарства. Вказані обставини встановлені з доводів позовної заяви та доказів, доданих до позовної заяви свідоцтва про шлюб та про народження дочки. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані. Подальше сумісне життя сторін є неможливим і буде суперечити їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів доходу відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина перебуває на утриманні позивачки, а відповідач припинив надання матеріальної допомоги після розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, направила заяву з клопотанням розгляду справи за її відсутності. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 203 за 29 жовтня 2016 року, у звязку з тим, що він проживає в Автономній Республіці Крим, а згідно повідомлення Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта усі поштові відправлення, які направлені УДППЗ Укрпошта з материкової частини України, приймаються поштою АР Крим та м.Севастополя та повертаються у зворотному напрямку, Укрпоштою призупинено приймання поштових відправлень в напрямку півострова Крим. Справа розглянута за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач являється батьком спільного із позивачкою сина [PERSON], який народився 02 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15 червня 2002 р. Зиминською сільською радою Роздольненського району Автономної Республіки Крим серії І-АП № 204270. Дитина утримується позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою Поляхівською сільською радою від 13 вересня 2016 р. № 744. Згідно довідки Теофіпольського центру первинної медико-санітарної допомоги від 13 вересня 2016 р. син знаходиться на диспансерному обліку, потребує лікування. Відповідач не надав відомостей про стан свого здоровя, наявності інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та не зазначив інших обставин, які мають істотне значення, тому кошти на утримання дітей мають бути присуджені судом в розмірі, заявленому позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власницею будівлі їдальні за адресою: [ADDRESS]. Вирішивши продати вказану будівлю, дізналася, що на неї накладено арешт. Посилаючись на відсутність будь-яких боргових зобов'язань, просила звільнити з-під арешту належне їй майно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися. Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, про причини неявки свого представника не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. Як вбачається з акту прийому-передачі нерухомого майна (а. с. 14), його укладено відповідно до ухвали Очаківського міськрайонного суду від 19 червня 2012 року, якою було затверджено мирову угоду між позивачкою [PERSON] та СГ ЗАТ «Родіна», за умовами якої засвідчується продаж позивачці будівлі їдальні за адресою: [ADDRESS] за ціною 25 690 грн. За вказаним актом [PERSON] прийняла у власність вказану будівлю їдальні. Позивачкою у повному обсязі було виконано умови мирової угоди, а саме: у передбачений цими умовами термін внесено кошти в якості доплати за їдальню, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру № 19 від 06 липня 2012 року (а. с. 14). Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № [NUMBER] від 05 липня 2012 року, будівля їдальні за адресою: [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] (а. с. 14, зв.бік). Разом із тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, на час звернення до суду наявна заборона на відчуження вказаного вище нерухомого майна. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Частинами 1 та 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Враховуючи те, що на даний час позивачка як власник не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне їй майно, суд вважає за можливе задовольнити її вимоги про звільнення майна з-під арешту. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із зазначеною позовною заявою до [PERSON]. 14 грудня 2016 року справу передано до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за підсудністю. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 1983 року Палацом урочистих подій м. Миколаєва. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з 2010 року, через відсутність взаєморозуміння сумісне життя є неможливим. Просила розірвати їхній з відповідачем шлюб та виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, на яке змінила своє у звязку з реєстрацією шлюбу. Сторони в судове засідання не зявилися, позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України, до суду не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 1983 року Палацом урочистих подій м. Миколаєва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №257 (а. с. 4), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинилися та сумісне господарство не ведеться. Причинами розпаду сімї стали несумісність характерів, а також те, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові. Враховуючи викладене, суд вважає, що за зазначених обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок позивачки, за власним клопотанням останньої. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

19 вересня 2016 року [PERSON] подала до Куликівського районного суду заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту, що вона є донькою [PERSON], [INFO], померлої 09.04.2001, посилаючись на те, що в свідоцтві про її народження по батькові її матері [PERSON], помилково зазначено «Олексіївна», замість правильного «Олександрівна», що унеможливлює прийняття нею спадщини. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересовані особи Чернігівська районна державна нотаріальна контора та Горбівська сільська рада Куликівського району Чернігівської області, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що їй достоменно відомо, що [PERSON] є дочко. [PERSON]. Допитана як свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в с.Горбове вона проживає 50 років, тому їй відомо, що [PERSON] є дочкою [PERSON]. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Згідно п.5 ч.2 ст.324 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON]Д.(дошлюбне прізвище «Ахматова» змінила на «Волошина» після реєстрації шлюбу 11.08.1962), в посвідці про народження якої №2371308, виданій Горбівською сільською радою Куликівського району Чернігівської області, зазначено, що її матірю є [PERSON], є дочкою померлої 09 квітня 2001 року [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ №108515, видане виконавчим комітетом Горбівської сільської ради Куликівського району Чернігівської області 10 квітня 2001 року). Той факт, що [PERSON] являється матірю [PERSON] підтверджується поясненнями заявника [PERSON], поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Факт родинних стосунків, з метою встановлення якого звернувся до суду заявник [PERSON], має юридичне значення, оскільки ступінь споріднення визначає право спадкування. Встановити даний факт інакше, ніж в судовому порядку не вбачається можливим. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

19 вересня 2016 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся в.о. начальника Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про видачу дубліката виконавчого документа у справі №436/4588/12 виданого 14.11.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська по справі наказного провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 4461,73 грн. У заяві посилається на те, що 19.11.2012 року державним виконавцем Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ була винесена постанова про відкриття та направлена сторонам виконавчого провадження. Згідно проведених виконавчих дій у боржника не було виявлено майна або коштів на яке можливо би було звернути стягнення у межах суми за виконавчим документом, на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.12.2015 року. До відділу звернувся стягував [PERSON], який повідомив, що після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, оригінал виконавчого документа на його адресу не надходив. Враховуюче те, що державний виконавець на виконанні у якого перебувало виконавче провадження станом на 19.08.2016 року у відділі не працює, відібрати пояснення щодо місця знаходження виконавчого документа не можливо. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що не перешкоджає розгляду подання. Відповідно до ст.370 Цивільного процесуального кодексу України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав. Так, заявник посилається на обставини видачі дублікату виконавчого документу, а саме, судового наказу №436/4588/12 від 14.11.2012 року, що не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, по справі було ухвалено заочне рішення 17.08.2012 року та 16.11.2012 року видано виконавчий лист. Таким чином заявник просить видати дублікат не існуючого судового наказу.

Outcome: dismissed