Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, та стягнення аліментів за минулий період. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається у Плужненському професійному аграрному ліцеї. Останній потребує матеріальної підтримки зі сторони батька. Тому позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно на утримання сина на період його навчання. Також позивач зазначила, що постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2001 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 12.03.2001 року і до його повноліття. Однак, ухвалою Московського обласного суду Російської Федерації від 04 березня 2002 року відмовлено у дозволі на примусове виконання на території Російської Федерації вищевказаного рішення суду. Таким чином, позивач вжила заходів щодо одержання аліментів з [PERSON], але не змогла їх отримати внаслідок ухилення останнього від їх сплати. Зважаючи на викладене, посилаючись на положення ч. 2 ст. 191 СК України, [PERSON] також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина за минулий період на загальну суму 72000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином згідно з умовами Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. Відповідно до складених на території Російської Федерації документів в ході виконання судового доручення Ізяславського районного суду Хмельницької області про вчинення окремих процесуальних дій стосовно [PERSON], останній позовні вимоги не визнав, вказавши, що він добровільно сплачував аліменти [PERSON] Просив врахувати те, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], та мати [PERSON], яка являється інвалідом першої групи. Вказав також, що у нього важке матеріальне становище внаслідок низького рівня заробітної плати. Пояснив, не заперечує щодо слухання справи у його відсутності. Представник служби у справах дітей Ізяславської районної адміністрації Хмельницької області [PERSON] у судове засідання не зявилася, у поданій до суду письмовій заяві просила справу розглянути за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, зясувавши позиції відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 32\~\~Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної державами - членами Співдружності Незалежних держав у м. Мінськ\~\~22 січня 1993 року, сторонами якої, у тому числі, є\~\~Україна та Російська Федерація, правовідносини батьків і дітей визначаються за\~законодавством\~Договірної Сторони,\~на території якої постійно проживають діти. Повнолітній син сторін [PERSON] постійно проживає на\~\~території держави Україна. Згідно з положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 цього ж Кодексу, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10 квітня 2002 року. 07 грудня 2011 року позивач змінила прізвище з «Трусова» на «Свідерська». Відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається у Плужненському професійному аграрному ліцеї на денній формі навчання, знаходиться на неповному державному утриманні. Одержує стипендію у розмірі 275 гривень на місяць. Останній є інвалідом з дитинства, хворіє на криптогенну епілепсію із складними парціальними нападами, внаслідок чого позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області та їй з 11 березня 2013 року по 17 лютого 2014 року призначено на сина державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БВ № 060342, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського районного управління юстиції 10 квітня 2002 року, свідоцтвом про народження серії 1-БВ № 024076, виданим Ізяславським відділом реєстрації актів громадянського стану 14 березня 1996 року, довідками Плужненського професійного аграрного ліцею від 17 лютого 2014 року № 71 та від 25 березня 2014 року № 117, історією хвороби [PERSON] з Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. академіка [PERSON] АМН України» від 09 липня 2013 року, свідоцтвом про зміну імені серії 1-БВ № 005334, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції, довідкою управління соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 11 листопада 2013 року № 6932. Відповідач має малолітню дочку [PERSON], [INFO], та матір [PERSON]. Остання є інвалідом першої групи. [PERSON] працює експедитором у ТОВ «ВолГо» з жовтня 2010 року та по даний час з посадовим окладом 8000 російських рублів на місяць. Наведене підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВолГо» від 17 квітня 2015 року № 12, свідоцтвом про встановлення батьківства серії І-ИК № 608844, виданим Воскресенським управлінням запису актів громадянського стану Головного Управлінням запису актів громадянського стану Московської області 15 січня 2010 року, довідкою МСЕК серії МСЄ-2011 № 3351227 від 06 березня 2012 року. За положеннями ст.ст. 3, 10-11, 59, 60, 61 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах та на підставах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами належних і допустимих доказів. Кожна сторона доказами зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Слід врахувати, що суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що мати відповідача [PERSON] перебуває на його утриманні. Також суд звертає увагу на те, що в звязку з інвалідністю [PERSON] повинна отримувати відповідне пенсійне забезпечення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач здатний частково утримувати свою повнолітню дитину. Разом із тим, [PERSON] помилково просить стягувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі. Так, у силу ч. 1\~ст. 184 СК України,\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] офіційно працевлаштований, має регулярний постійний дохід, тому аліменти з відповідача мають стягуватися в частці від його заробітку (доходу). Враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище [PERSON] та [PERSON], можливість одержання останнім матеріальної допомоги від матері [PERSON], наявність у нього самостійного доходу у виді стипендії, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на місяць. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити з наступних підстав. На думку позивача, її звернення до суду із відповідним позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а також та обставина, що [PERSON] матеріально їй не допомагав у цей період, свідчать про доведеність вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухиленням останнього від їх сплати. Однак, суд не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частина друга вказаної статті передбачає виняток із загального правила про те, що стягнення аліментів здійснюється на майбутній час. Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов'язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов'язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах трирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] раніше зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітнього сина сторін [PERSON] та постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2001 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 12 березня 2001 року і до повнолітня сина. Ухвалою Московського обласного суду від 04 березня 2002 року відмовлено у дозволі на примусове виконання на території Російської Федерації вищевказаного судового рішення, оскільки відсутні докази того, що [PERSON] у передбаченому порядку і своєчасно був викликаний до суду для участі в справі про стягнення з нього аліментів. Таким чином, судом встановлено, що аліменти за період, зазначений у позовній заяві, вже стягнуті за рішенням суду. Компетентним судом Російської Федерації відмовлено у дозволі на примусове виконання вищевказаного судового рішення, обєктивні докази вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом останніх трьох років та ухилення останнього від їх сплати у матеріалах справи відсутні. Зважаючи на встановлені судом обставини справи та надані сторонами докази, з урахуванням наведених норм матеріального права, суд вважає, що позов [PERSON] у цій частині вимог до задоволення не підлягає. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ч. 1 ст. 32\~\~Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ст.ст. 184, 191, 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial