Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

19 грудня 2014 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про розірвання договору купівлі - продажу, відшкодування моральної шкоди та стягнення коштів. (а.с. 1-5) 16 березня 2015 року позивачем на адресу суду була подана уточнена позовна заява, яка у судовому засіданні ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати була прийнята до спільного розгляду в рамках даної справи. (а.с. 84, 86-87) Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень та представник позивача у судовому засідання в обґрунтування заявлених позовних вимог посилались на те, що 20 серпня 2014 року позивач придбала у відповідача м'які меблі моделі «Джорджия» - диван і крісло, виготовлені ТОВ НВП «ЛВС», загальною вартістю 39 556 грн. Перед здійсненням покупки позивач зверталась до продавця-консультанта вказаного магазину і неодноразово наголошувала на тому, що позивачу потрібен диван для сну, який буде використовуватись щодня з великим навантаженням, у зв'язку з чим продавець-консультант завірила позивача, що саме диван моделі «Джорджия» задовольнить усі потреби позивача, при цьому повідомила, що м'які меблі гарної якості та мають термін придатності 10 років. 14 червня 2014 року позивач оплатила суму у розмірі 23 586 грн. за диван «Джорджия» та 25 червня 2014 року здійснила оплату за крісло «Джорджия» у сумі 15 970 грн., загальна сума покупки склала 39 556 грн. Зазначені меблі були доставлені позивачу за місцем її проживання, після встановлення яких позивачу було надано гарантійний талон строком гарантії на 18 місяців. 26 серпня 2014 року придбаний у відповідача диван зламався, причиною поломки стало те, що чоловік позивача сів на узголів'я дивану. Звернувшись до магазину з цього питання, позивач від продавця дізналась, що на узголів'я дивану сідати не можна, однак при виборі дивану продавцем не було повідомлено позивачу про те, що узголів'я дивану не передбачено для такого навантаження, бо інакше позивач не купувала цей диван. Через два дні приїхали працівники ТОВ НВП «ЛВС» та оглянувши поломку дивану повідомили позивачу, що дана поломка не може бути усунена безкоштовно, оскільки під час використання меблів позивач не дотримувалась інструкції з використання товару. 02 вересня 2014 року працівники ТОВ НВП «ЛВС» забрали диван для ремонту і повернули його лише 04 вересня 2014 року повідомивши позивача про те, що тепер вона може використовувати диван так, як необхідно позивачу, тільки не сідати на узголів'я дивану. 14 вересня 2014 року вказаний диван знову зламався у тому ж самому місці, при цьому на узголів'я дивану ніхто не сідав, тому з цього приводу позивач звернулась до магазину з відповідною заявою, оскільки на протязі декількох днів позивач не отримала відповідь на заяву, вона звернулась до магазину з заявою про повернення меблів та їх вартість, у зв'язку з їхньою неякісністю, однак позивачу було повідомлено, що меблі не будуть забирати, і на цей раз диван був полагоджений за місцем проживання позивача. Враховуючи вищезазначене та те, що при покупки меблів позивач не мала спеціальних знань про меблі, які збиралась придбати, неодноразово наголошувала на тому, що бажає придбати диван для сну, який буде використовуватись щодня з великим навантаженням, внаслідок чого продавцем-консультантом було завірено позивача, що диван саме моделі «Джорджия» задовольнить всі її потреби, у зв'язку з чим він був придбаний позивачем, оскільки відповідач продав позивачу неякісний товар, вона звернулась до суду та просила суд розірвати договір купівлі-продажу м'яких меблів «Джорджия» укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] від 20.08.2014 року та стягнути з відповідача на свою користь суму вартості м'яких меблів «Джорджия» на час розірвання договору купівлі-продажу, але не менше 39 556 грн. (а.с. 1-5, 86-87) В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні з підстав надання позивачу неякісного товару, тому просила суд розірвати укладений між сторонами договір купівлі-продажу м'яких меблів від 20.08.2014 року та повернути кошти за придбаний товар. (а.с. 97) Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність, та те, що першою причиною поломки дивану стало те, що чоловік позивача сів на узголів'я дивану, чого не можна було робити, а отже дана поломка була спричинена з вини позивача, а друга поломка дивана була усунута відповідачем протягом двох днів. Крім того, представник відповідача зазначив, що з 16.09.2014 року до моменту коли ТОВ НВП «ЛВС» було усунуло недолік, пройшло майже 5 місяців, за даний час до відповідача не поступало претензій про те, що цей недолік проявився знову і робить неможливим чи недопустимім використання дивану відповідно до його цільового призначення, з огляду на те, що цей недолік виник не з вини відповідача, однак був усунутий ним за два дні, окрім цього він не зробив товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Також представник відповідача в обґрунтування безпідставності заявлених вимог посилався на те, що позивачем не був підтверджений факт того, що відповідачем було надано недоступну, недостовірну, неповну та несвоєчасну інформацію, що куплений нею товар є товаром неналежної якості, який не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікації. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог з урахуванням уточнень, тому просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 49-45, 61, 89, 96-97) Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2014 року позивач оплатила суму у розмірі 23 586 грн. за диван «Джорджия» та 25 червня 2014 року здійснила оплату за кресло «Джорджия» у сумі 15 970 грн., загальна сума покупки склала 39 556 грн., що підтверджується копіями товарних чеків від 14.06.2014 року та від 25.06.2014 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 8) Встановлено, що 20 серпня 2014 року позивач отримала від ТОВ НВП «ЛВС» гарантійний талон на м'які меблі моделі «Джорждия» - диван, відповідно до якого строк гарантії склав 18 місяців, а термін придатності меблів склав 10 років, що підтверджується копією гарантійного талону, наявною в матеріалах справи. (а.с. 8) Судом встановлено, що 14 вересня 2014 року позивач зверталась до відповідача з заявою про те, що в моделі дивану «Джорджия» в процесі його використання, в період гарантійного строку було виявлено дефект, який виразився в тому, що узголів'я дивану провалювалося в одному і тому ж місці, тому позивач просила відповідача усунути вказаний дефект, що підтверджується копією заяви від 14.09.2014 року, копією чека від 23.09.2014 року та копією реєстру поштових відправлень, наявними в матеріалах справи. (а.с. 9-11) Також судом встановлено, що викладений в заяві позивача від 14.09.2014 року недолік дивану був усунутий відповідачем на підставі безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк згідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується поясненнями представників сторін у судовому засіданні та допитаних в ході розгляду справи свідків. (а.с. 96-97) Крім того, судом встановлено, що продавцем-консультантом під час оформлення заказу та придбання позивачем меблів було надано позивачу паспорт виробу, в якому були викладені умови експлуатації товару та чітко вказано про те, що не допускається використовувати розкладне спальне місце для стрибків і інших фізичних вправ, що підтверджується паспортом виробу товару, наявним в матеріалах справи. (а.с. 46-51) Встановлено, що 26 серпня 2014 року придбаний диван моделі «Джорджия» зламався, внаслідок чого 02 вересня 2014 року працівники ТОВ НВП «ЛВС» забрали у позивача диван для ремонту і повернули його позивачу після ремонту - 04 вересня 2014 року. Також, встановлено, що 14 вересня 2014 року вказаний диван знову зламався у тому ж самому місці, тому після звернення позивача до магазину, дана поломка була усунута відповідачем своєчасно, протягом двох днів працівниками ТОВ НВП «ЛВС», які приїхали до позивача додому та полагодили диван на місці, що підтверджується поясненнями свідків та представників сторін в ході розгляду справи. Судом встановлено, що 23 вересня 2014 року позивачем була направлена на адресу магазину претензія, в якій позивач посилалась на те, що їй було продано товар, який не задовольняє її потреби, оскільки під час його покупки позивач чітко зазначала для чого і який їй потрібен диван, однак при обранні меблів продавцем магазину було завірено позивача у належній якості товару, але придбаний позивачем диван не відповідав її вимогам, тому позивач в претензії просила відповідача розірвати договір-купівлі продажу м'яких меблів та повернути сплачену суму за придбанні меблі, що підтверджується претензією від 23.09.2014 року, квитанцією про направлення та конвертом про повернення претензії за закінченням терміну зберігання, наявними в матеріалах справи. ( а.с. 75-77) В ході допиту свідків [PERSON] та [PERSON], які працюють в магазині продавцями, де покупала меблі позивач, судом під час їх допиту було встановлено, що позивач неодноразово приходила в магазин з метою вибрати та купити м'які меблі. При консультуванні її в магазині, позивачем було повідомлено про необхідність покупки дивана для щоденного використання, який зможе витримувати велику вагу, тому вибір моделі продавцями-консультантами обирався з урахуванням даних обставин. Перед оформленням замовлення, обрана модель була показана позивачеві, вона мала можливість розглянути, побачити як розбирається диван і прилягти на нього. Також продавцями-консультантами було роз'яснено позивачу про те, як необхідно використовувати товар. Крім того, свідками та представником позивача в ході слухання справи був підтверджений факт, що друга поломка дивану виникла через те, що чоловік позивача присів на узголів'я дивана яке не було призначене для цієї мети, що спричинило його поломку, окрім цього даний факт був також встановлений на заводі-виробника під час ремонту дивана, про що було повідомлено співробітників магазину, що після поломки узголів'я дивана було втручання, оскільки чоловік позивача самостійно намагався відремонтувати узголів'я дивана, внаслідок чого оплату за усунення даного дефекту повинен був сплачувати споживач, а не завод-виготовлювач. Також з пояснень свідка було встановлено, що продавець-консультант [PERSON] роз'яснювала позивачеві як використовувати диван, як необхідно використовувати гарантійний талон, що маленька частина дивана, а саме узголів'я не призначене для сидіння на ньому, а також що гарантія поширюється на дефекти викликані виробником, а не споживачем, викладені обставини підтверджуються допитом свідків та поясненнями представника позивача у судовому засіданні. (а.с. 96-97) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Так, відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування моральної шкоди; звернення до суду за захистом порушених прав. Даним правам споживача відповідає відповідний обов'язок продавця (виробника, виконавця), передбачений ст. 6 того ж Закону. Згідно паспорту виробу меблів торгового дому «ЛВС» встановлено, що гарантія не поширюється на меблі, які покупець експлуатував, порушуючи вимоги даної інструкції та на меблі, що ремонтуються самостійно, а також роз'яснено в паспорті, що післягарантійний ремонт проводиться за рахунок покупця за прейскурантом, встановленим виробником. (а.с. 46-51) Пунктами 9, 10 Розділу паспорта на виріб «Експлуатація та догляд за меблями» встановлена заборона використовувати меблі не за призначенням (перевищувати допустимі навантаження, різати, колоти, стрибати і так далі). Не рекомендується сидіти на підлокітниках, оскільки вони не розраховані на великі навантаження і можуть деформуватися. (а.с. 46-51) Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 708 ЦК України у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Відповідно до п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Нормою ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Аналогічні наведеним положення містить і норма ст. 707 ЦК України. Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Така інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи та доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування. Згідно ст. 700 ЦК України якщо покупцеві не надано можливості негайно одержати повну і достовірну інформацію про товар у місці його продажу, він має право вимагати відшкодування збитків, завданих необґрунтованим ухиленням від укладення договору, а якщо договір укладено, - в розумний строк відмовитися від договору, вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми і відшкодування збитків, а також моральної шкоди. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі вказаних доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Правова позиція суду з цього приводу ґрунтується на тому, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належної якості придбаного товару, оскільки відповідачем було усунуто недолік - 16 вересня 2014 року, з цього часу та до моменту звернення позивача до суду ніяких претензій з боку позивача на адресу відповідача про те, що усунутий недолік проявився знову і зробив неможливим чи недопустимим використання дивану відповідно до його цільового призначення не поступало. Також суд враховує, що усунутий недолік вдруге виник не з вини відповідача, однак був усунутий саме відповідачем, на що знадобилося два дні, після усунення якого не зробив товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Окрім викладеного, позивач скористалась своїм правом безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк відповідно до п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що свідчить про те, що придбаний позивачем товар був товаром належної якості, відповідав вимогам нормативних документів, умовам договору та вимогам, які до нього пред'являються, а отже суд вважає підстави в обґрунтування заявлених позовних вимог такими, що виключать можливість розірвання спірного договору купівлі-продажу вказаного товару та повернення сплачених за нього коштів на вимогу споживача у відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 708 ЦК України з підстав неналежної якості товару. Також, відсутні підстави і для розірвання спірного договору купівлі-продажу та повернення вартості придбаного товару у відповідності до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі наявність істотних недоліків товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця). При цьому суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого доказу надану позивачем претензію з вимогами розірвати договір та повернути сплачену грошову суму за неякісний товар, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи конверту та пояснень учасників розгляду справи дана претензія не була отримана відповідачем. Крім того, у вказаній претензії позивач просила не обміняти товар на аналогічний, а одразу його повернути та отримати сплачені за нього кошти в першу чергу з підстав неналежної якості товару, що суперечить нормам ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 707 ЦК України та виключає можливість їх застосування. Не приймає суд до уваги посилання позивача в позовній заяві, її представника у судовому засіданні про ненадання позивачеві перед укладенням спірного договору купівлі-продажу всієї необхідної інформації про товар, оскільки як встановлено з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків продавець-консультант [PERSON] роз'яснювала позивачеві під час оформлення заказу правила використання меблів, попереджала позивача про те, що не можна сідати на узголів'я дивану, а також разом з товаром позивачу надавався паспорт виробу, в якому були викладені умови експлуатації меблів, та вказано про недопущення під час використання розкладного спального місця для стрибків та інших фізичних вправ, що свідчить про те, що після придбання меблів позивач була обізнана щодо умов експлуатації дивану та повинна була окрім роз'яснень продавцем-консультантом правил експлуатації під час оформлення товару додатково самостійно прочитати умови експлуатації викладені в паспорті на товар та використовувати їх. Докази ненадання позивачеві передбаченої ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» інформації про товар, яка зокрема міститься в паспорті виробу (а.с. 46-51), в матеріалах справи відсутні, як і докази необізнаності позивача із даною інформацією так і невиконання цих вимог відповідачем. Відтак за змістом ст. 60 ч.4 ЦПК України такі посилання позивача, її представника розцінюються судом лише як надумані припущення, а відтак не можуть бути покладені в основу рішення суду. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також звільнення позивача на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від сплати судового збору, вважає за необхідне судові витрати по даній справі у вигляді судового збору віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed