Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

18.02.2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява Управління поліції охорони в Одеській області до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 800 гривень 00 копійок та витрат зі сплати судового збору, з посиланням на те, що відповідачем не належним чином виконуються умови договору №ПЦО-2/4611-19 від 25.10.2019 року. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2020 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні. Представник позивача Управління поліції охорони в Одеській області в судове засідання не з`явився, однак у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, про причини поважності неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Управління поліції охорони в Одеській області про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року між [PERSON] та Управлінням поліції охорони в Одеській області був укладений договір №ПЦО-2/4611-19 про забезпечення виїзду групи затримання підрозділу УПО по сигналу з мобільної тривожної кнопки, за умовами якого при здійсненні замовником стовідсоткової передоплати «Охорона» зобов`язаний по сигналу, що надійшов з об`єкту замовника на чергову частину УПО в Одеській області забезпечити виїзд наряду групи затримання УПО на об`єкти замовника. Відповідно до п.2.1. договору, щомісячно, не пізніше, п`яти днів до початку наступного календарного місяця замовник перераховує на поточний рахунок охорони у вигляді передоплати абонентну плату за наступний календарний місяць у розмірі чотириста гривень 00 копійок. Пунктом 3.2.3. договору встановлено, що замовник зобов`язаний своєчасно і повністю здійснювати оплату фактично наданих послуг охорони. Суперечки замовника і охорони щодо додержання умов договору вирішуються шляхом переговорів, а при недосягненні ними згоди - в судовому порядку. Як вбачається з наданої представником позивача довідки від 17.02.2020 року за №513/43/35/01-2020, у зв`язку неналежним виконанням відповідачем умов вищевказаного договору, станом на 13.02.2020 року, у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 800 гривень 00 копійок. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення кредиту, зумовило звернення УПО в Одеській області до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором про надання послуг. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. На підставі вищевикладеного, наданих до суду документів, судом встановлено, що позивачем виконані умови договору №ПЦО-2/4611-19 від 25.10.2019 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги УПО в Одеській області підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов вказаного договору, підлягає на користь позивача заборгованість у розмірі 800 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 2102 грн. 00 коп. На підставі вищевикладена

Outcome: approved