Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

19.03.2014 року позивач звернулась до районного суду з позовною заявою, яку в подальшому уточнила, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS], що відбувся 09.10.2008 року між власниками [PERSON], [PERSON], які на той час мали у власності кожний по ? вище вказаного будинку, з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, дійсним, та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок. Позов мотивувала тим, що вона в жовтні 2008 року у власників купила житловий будинок за вказаною адресою, оплатила за будинок оговорену сторонами суму - 28 000 грн. Договір нотаріально не посвідчувався через те, що [PERSON] через нетривалий час помер, а інший власник даного будинку [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, мотивуючи відсутністю коштів на переоформлення, хоча претензій до нового власника не виставляла. Враховуючи, що позивач виконав всі суттєві умови договору купівлі-продажу та з 2008 року проживає у вказаному будинку із сім»єю, тому у іншому порядку, окрім судового, він не може визнати договір дійсним та визнати право власності на придбане за цим договором майно. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачі до суду не з»явилися та надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Просили постановити рішення у в зв»язку з визнанням позову, наслідки визнання їм зрозумілі. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухав пояснення позивача та його представника, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідив письмові докази, перевірив заяву відповідачів про визнання позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Крім того, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено, що 09.10.2008 року між власниками житлового будинку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було досягнуто згоди щодо купівлі - продажу житлового будинку по [ADDRESS],в результаті чого [PERSON] у присутності двох свідків передала власникам будинку 28 000 грн. в рахунок оплати за житловий будинок, а [PERSON] передав [PERSON] всю технічну документацію на будинок та ключі від нього, що підтверджується письмовою розпискою від 09.10.2008 року та показаннями свідків. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю №3366 від 20.03.1978 року та технічної документації на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS], вказаний житловий будинок в рівних долях, по ? кожному, зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] Ця ж обставина вбачається і з виписки інвентаризаційної справи №3303. Згідно технічного паспорта , вартість житлового будинку становить 48 786 грн. Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.05.2014 року, відомості на вказане нерухоме майно у реєстрі відсутні. [INFO] [PERSON] помер. З довідки виданої Миколаївською селищною радою Одеської області №201 від 06.02.2009 року вбачається, що на момент смерті [PERSON] проживав з сином [PERSON] по [ADDRESS]. Як вбачається з відомостей Врадіївського районного нотаріального округу від 22 квітня 2014 року №425/01-16, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа, із заявами про прийняття спадщини звернулись донька [PERSON] та син [PERSON], свідоцтва на спадщину на вказане нерухоме майно не отримували. Як вбачається з довідки Врадіївської селищної ради від 10.04.2014 року, позивач [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], але фактично проживає [ADDRESS]. Згідно довідки міграційної служби Врадіївського РС УДМС №447 від 21.05.2014 року, жодна особа по [ADDRESS] не зареєстрована. Із листа від 11.02.2014 року вбачається, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, позивач неодноразово зверталась до співвідповідача [PERSON] для нотаріального оформлення договору. Встановив вказані обставини, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися відносини щодо купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними спорудами та визнання права власності на це майно. У відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки між сторонами умови договору купівлі-продажу були виконані належним чином - покупець сплатив певну суму коштів продавцю, а продавець передав всю технічну документацію та ключі від будинку покупцю, після чого [PERSON] із сім»єї заселилася до житлового будинку та продовжує відкрито проживати у ньому, користуватися земельною ділянкою, що знаходиться біля садиби, та житловий будинок, що був предметом купівлі-продажу, на момент укладення договору знаходиться у власності продавців, один з яких помер, а інший ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору, тому угода купівлі-продажу може бути судом визнана дійсною. Суд вважає, що у судовому засіданні знайшли свого підтвердження умови, за яких договір може бути визнаний дійсним. А саме - сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору; така домовленість підтверджується письмовими доказами, які свідчать про досягнення сторонами згоди з істотних умов договору та підтверджують факт укладення сторонами договору; відбулося повне виконання договору; одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 656 ЦК України житлове приміщення може бути предметом договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Загальними засадами цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність, якими суд керується при прийнятті цього рішення.

Outcome: approved