Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

18.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] 48 000 (сорок вісім тисяч) доларів США заборгованості за договором позики, а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що за договором позики Позивач, [PERSON] 17 липня 2011 року позичив [PERSON] грошові кошти у сумі 478 410 грн., що еквівалентно 60 000 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в термін до 07 липня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана розписка, яка посвідчує передання йому Позивачем визначеної грошової суми. Однак зобов'язань, взятих на себе договором позики Відповідач не виконав та не повернув позики. На даний час у Відповідача існує заборгованість по сплаті основного боргу за договором позики у сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) доларів США. З огляду на наведене вимушений звернутись в суд. Позивач та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 31.10.2016 року, в судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позов та не заперечили щодо розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, належним чином, згідно вимог ст. ст. 74-75 ЦПК України через оголошення в друкованому засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур'єр » № 218 (5838) від 19 листопада 2016 року, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач та представник позивача не заперечували проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики [PERSON] 17 липня 2011 року передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 478 410 грн., що еквівалентно 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) в термін до 07 липня 2016 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов Відповідачем була написана розписка, яка посвідчує передання йому Позивачем визначеної грошової суми та був укладений договір позики від 17 липня 2011 року. Однак зобов'язань, взятих на себе договором позики Відповідач не виконав та не повернув позики. Дані обставини стверджуються долученим до справи письмовими доказами, а саме: розпискою відповідача від 17 липня 2011 року та договором позики від 17 липня 2011 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає також розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

Outcome: approved