Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

19.03.2014 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк». Останній свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 13.11.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 11254,40 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 11.02.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 19282,38 грн., з них: заборгованість за кредитом - 11254,40 грн., заборгованість по сплаті процентів - 2546 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 4087,59 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 894,39 грн., яку позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача на свою користь, а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 03.06.2014 року прийнято зустрічний позов [PERSON] Останній свої вимоги мотивує тим, що він є інвалідом І групи, пенсіонером, потерпілим від аварії на Чорнобильській АЕС (1 категорія), з 1995 року перебуває на обліку у психотерапевта з кількома діагнозами, має поганий зір на обидва ока, в зв'язку з чим, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, він не міг усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та усвідомлювати всі наслідки укладення договорів, угод стосовно отримання кредиту. Вважав, що кошти по попередньому кредиту ним були сплачені у повному обсязі і коли підписував зазначену Генеральну угоду вважав, що ніякого боргу він не має й нічого сплачувати вже не потрібно. В судовому засіданні представник відповідача проти первісного позову заперечив, підтримав вимоги зустрічного позову, зазначивши, що відповідно до медичної документації [PERSON] має ряд захворювань через які під час підписання кредитного договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просив відмовити в задоволенні первісного позову, та задовольнити зустрічний позов. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ст. 527 ЦК України передбачає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 623 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України (договір позики), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору Згідно положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Встановлено, що 13.11.2012 року між сторонами укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 11254,40 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.11.2014 року. Із зазначеної угоди, підписаної відповідачем, вбачається, що останній ознайомлений і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також згоден, що Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає кредитний договір. Відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 563,17 грн. для погашення заборгованості. Згідно із п. 2.2 Генеральної угоди у разі порушення позичальником строків погашення заборгованості останній виплачує банку штраф в розмірі 4087,59 грн. Також, п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем і відповідачем не оспореного, вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом на 11.02.2014 року становить 19282,38 грн., з них: заборгованість за кредитом - 11254,40 грн., заборгованість по сплаті процентів - 2546 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 4087,59 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 894,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст. 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК України. З довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 219556, посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії [NUMBER] та пенсійного посвідчення [NUMBER] вбачається, що [PERSON] являється інвалідом І групи, постраждалим від аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно повідомлення КЗ «Охтирська центральна районна лікарня» № 2198 від 18.06.2014 року [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку в Охтирській поліклініці КЗ «Охтирська ЦРЛ» з приводу кількох захворювань. Крім того, [PERSON] перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра, що підтверджується повідомленням КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» № 04-06/18/1143 від 18.06.2014 року. З метою визначення психічного стану [PERSON] 23.06.2014 року ухвалою суду було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для проведення якої відповідач повідомлявся належним чином, однак на неодноразові виклики на проведення експертизи не заявлявся та не був доставлений, що підтверджується листами КЗ СОР «Обласна спеціалізована психіатрична лікарня № 2» № 28-09/107 від 09.07.2014 року, № 28-09/117 від 22.07.2014 року, № 28-09/124 від 30.07.2014 року та 28-09/161 від 25.09.2014 року. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи факт ухилення [PERSON] від проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, суд дійшов висновку, що відповідачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів, що на момент укладення кредитного договору, а саме станом на 13.11.2012 року, [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій, керувати ними, та передбачати їх наслідки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовані і підлягають задоволенню, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають за недоведеністю. Враховуючи наявність підстав для задоволення первісного позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved