Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

19.01.2017 року [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №96 та стягнути з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], не працюючого на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше визначеного законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Відносини в сім»ї під час спільного проживання не склалися так як втратили один до одного почуття та повагу. На даний час проживають окремо, дитина проживає разом з нею. Матеріальної допомоги н утримання доньки відповідач не надає. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 114336 від 30.08.2014 року. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №225757. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 19.01.2017 року . Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 640 грн., який вона не бажає стягнути з відповідача на свою користь, про що свідчить заява.

Outcome: approved