Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

18.04.2018 від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов цивільний позов до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, який передано на розгляд судді Юсип І. М. 23.10.2019. 23.10.2020 на підставі наказу № 02-03/71 суддю [PERSON] відраховано зі штату Галицького районного суду Івано-Франківської області. Відповідно до змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу ЄУН 341/606/18 передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р. Ухвалою від 09.02.2021 справу прийнято до свого провадження новим складом суду. Ухвалою суду від 16.03.2021 справу повторно призначено до розгляду у підготовчому засіданні. 22.04.2021 до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог із визначенням позивачами [PERSON] та [PERSON] , про зобов`язання вчинити дії, відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, стягнення судових витрат. Ухвалою суду від 22.04.2021 закрито підготовче провадження із визначенням складу учасників у цій справі та уточненням змісту позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідачки підтвердив отримання заяви про збільшення позовних вимог. Проти закриття підготовчого провадження не заперечував. Справа призначена до розгляду по суті на 04.06.2021 з викликом сторін, про що вони були повідомлені під розписку, зокрема представник відповідача. У судовому засіданні 04.06.2021 [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Позов, серед іншого обґрунтований тим, що відповідачка у 2016 році здійснила ремонтні роботи у ванній кімнаті, у наслідок яких порушила цілісність несучої стіни, яка між її квартирою і квартирою позивачки, в якій проживає позивач. У результаті таких дій порушена звукоізоляція, у квартирі позивачки створює дискомфорт значний шум протікання води трубами у ванній кімнаті відповідачки, чого до ремонту не було, а також на стінах квартири позивачки в результаті ремонту утворилися тріщини. Таким чином, позивачі просять суд: - зобов`язати [PERSON] провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення у попередній стан несучої стіни, розташованої між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] , з дотриманням норм ДБН. - зобов`язати [PERSON] провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення звукоізоляції по всій площині суміжної несучої стіни; - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 7127,0 грн; - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] витрати на проведення судової експертизи в розмірі 8203,84 грн; - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; - стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1613,0 грн. 04.06.2021 представник відповідачки у судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань суду не подав. Проте, у матеріалах справи міститься відзив на позов, поданий до збільшення позовних вимог, які за суттю спору не суттєво різняться від первісних позовних вимог. Відповідачка заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. Вважає, що твердження позивача про пошкодження несучої стіни, створення у ній ніші та вмонтовування у залишку стіни труб водопостачання є необґрунтованими. Визнає проведення у 2016 році ремонтних робіт, проте вказує, що втручання у конструктивні елементи будинку, несучу стіну не відбувалося. Згідно з частиною п`ятою статті 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки представник відповідача, повідомлений про час судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причини такої неявки суду не повідомив, то суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та без участі відповідачки, зокрема, враховуючи тривалий розгляд цього спору у суді. Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, експерта, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні письмові докази, встановив наступні фактичні обставини у спірних правовідносинах. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ). У цій квартирі з 2021 року фактично проживає позивач [PERSON] із сім`єю, в тому числі із сином, 2014 року народження. Відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (далі квартира [ADDRESS] ). Вказані квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] є суміжними та розділені спільною стіною. У 2016 році відповідачка у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] здійснила ремонтні роботи, що підтверджується, зокрема, викладеною у відзиві інформацією. [PERSON] стверджує, що після здійснення ремонтних робіт відповідачкою у квартирі [ADDRESS] з`явилися великі тріщини, фото яких долучено до позовної заяви. Крім того, після ремонту у квартирі [ADDRESS] значно погіршилась шумоізоляція, постійно чути потоки води трубопроводами, які знаходяться у суміжній квартирі [ADDRESS] , через що він змушений був з малою дитиною змінити місце для сну зі спальні (де з`явились тріщини) на іншу кімнату вітальню. Також, у судовому засіданні 04.06.2021 пояснив, що у 2016 році під час ремонту у квартирі [ADDRESS] сам туди заходив і бачив, як майстри видовбали у стіні нішу для поміщення у ній водопровідних труб. Ухвалою суду від 07.12.2018 у справі призначено будівельно-технічну експертизу. Серед висновків експерта від 24.10.2019 № 98 зазначено наступне. На момент проведення огляду приміщення ванної кімнати у квартирі [ADDRESS] здійснення ремонтно-будівельних робіт не зафіксовано та нішу в несучій стіні не виявлено, тому експертним шляхом установити факт проведення відповідачкою у 2016 році ремонтних робіт у цьому приміщенні з дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності немає можливості. За результатами візуального огляду виявлено, що труби водопостачання у досліджуваному приміщенні сховано за керамічною плиткою. Такий вид робіт можливо виконати двома методами, а саме: шляхом нанесення штукатурного та клейового шару, що не передбачає втручання у конструкцію стіни; шляхом різання (штрабування) конструкції стіни передбачає втручання у конструкцію стіни. Тому встановити, чи відбулось саме втручання у конструкцію несучої стіни під час виконання вказаних робіт, немає можливості. У судовому засіданні 04.06.2021 експерт пояснив, що відповідачка заборонила під час проведення експертного дослідження втручатися у цілісність керамічної плитки на стіні ванної кімнати у квартирі [ADDRESS] , що і призвело до неможливості встановити спосіб виконання ремонтних робіт, тобто виявити наявність чи відсутність ніші у несучій стіні. Водночас, зі слів експерта, на його запитання, яким чином виконано роботи з розміщення водопровідних труб, відповідачка зазначила, що цього не знає, оскільки роботи виконували майстри. Також, у висновку експерта зазначено, що на стінах і стелі квартири [ADDRESS] наявні тріщини. У справі відсутні дані щодо наявності/відсутності таких тріщин до моменту проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , тому установити причинно-наслідковий зв`язок між проведеними роботами у квартирі [ADDRESS] і появою тріщин у квартирі [ADDRESS] немає можливості. Експерт розрахував вартість відновлювальних робіт за пошкодження, які були виявлені за результатами візуального огляду приміщення квартири [ADDRESS] , та визначив їх на рівні 7127,0 грн. Крім того, у результаті проведеного дослідження експерт, із залученням працівника Івано-Франківської регіональної Державної лабораторії Державної служби в Україні Якимів Н. В., не встановив перевищення установлених норм рівня шумового навантаження та інфразвуку на об`єкті дослідження, тобто у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до змісту акта обстеження від 19.05.2017 (а. с. 21) комісія з трьох посадових осіб ЖЕГ КП «Житловик» за зверненням мешканців квартири [ADDRESS] обстежила ванну квартири [ADDRESS] . При обстеженні виявлено, що в квартирі [ADDRESS] у ванній кімнаті видовбано нішу товщиною 14 см у несучій стіні, що призвело до порушення звукоізоляції. Зазначено, що на неодноразові попередження пані [PERSON] не реагує і не відновлює стіну. У квартиру працівників КП «Житловик» не допускає. Схожого змісту акт також було складено 23.11.2017 працівниками КП «Житловик». Відповідно до змісту відповіді [PERSON] від 23.12.2016 № Б-3/1009/667 (а. с. 18) Управління ДАБІ в Івано-Франківській області повідомило про відсутність даних щодо виконання будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] . Зі змісту наявних у справі матеріалів також установлено, що позивач звертався до Бурштинської міської ради з проханням вирішити спірне питання (а. с. 22, 26). Крім того, звертався до відповідачки із досудовою претензією (а. с. 28). Вважаючи, що відповідачка здійснила ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] з порушенням вимог чинного законодавства, а у результаті таких робіт порушено майнові та немайнові права та інтереси [PERSON] як мешканця квартири [ADDRESS] та [PERSON] як власника цієї квартири, позивачі звернулися до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним відносинам у цій справі та установленим обставинам, суд виходить з такого. Згідно з положеннями статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. У пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572 (зі змінами), визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Відповідно до пункту 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань ЖКГ від 17.05.2005 № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Аналіз змісту викладених вище норм дає підстави для висновку про заборону втручання у несучі конструкції будинку, елементом яких є несуча стіна, що призводить до руйнації цих конструкцій, порушення умов проживання громадян, зокрема без отримання відповідного дозволу повноважних органів влади. Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про те, що позивачі довели факт втручання у цілісність несучої стіни, яка є суміжною між квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS] в результаті виконання ремонтних робіт відповідачкою, з огляду на врахування та взяття до уваги наступних доказів. Відповідно до змісту актів КП «Житловик» у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] видовбано нішу товщиною 14 см в несучій стіні. При цьому, суд не бере до уваги посилання сторони відповідача на недопустимість цих письмових доказів через зазначення в них про недопуск працівників КП «Житловик» до приміщення квартири [ADDRESS] , оскільки зі змісту указаних актів вбачається, що обстеження було проведено, нішу було виявлено, а вже після цього відповідачка [PERSON] на неодноразові попередження не реагувала та не допускала працівників підприємства до квартири. Зі змісту висновку експерта від 24.10.2019 № 98 установлено, що візуально з`ясувати спосіб розміщення водопровідних труб відносно несучої стіни неможливо, оскільки такі знаходяться за керамічною плиткою. Одним із способів такого розміщення є штрабування несучої стіни, тобто видовбування у ній ніші. Відповідно до змісту статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як пояснив суду експерт, для виявлення способу розміщення водопровідних труб та наявності/відсутності при цьому втручання у цілісність несучої стіни у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] необхідно було отримати доступ за керамічну плитку, де знаходяться ці водопровідні труби. Проте, під час проведення експертного дослідження відповідачка категорично заборонила вчиняти такі дії експерту. Таким чином, відповідачка ухилилась від участі в експертизі не надавши дозволу на доступ до водопровідних труб у ванній кімнаті за керамічною плиткою, а без цього провести експертизу у повній мірі і відповісти на питання щодо втручання у несучу стіну експерт не мав можливості. Вказане, своєю чергою, дає суду підстави відповідно до статті 109 ЦПК України визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, зокрема втручання у несучу стіну під час виконання ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] . При цьому, варто зазначити, що за умови встановлення висновком експертизи відсутності порушення відповідачкою вимог ДБН, встановлення відсутності порушення цілісності несучої стіни під час ремонтних робіт, [PERSON] мала б право на відшкодування завданих їй збитків через пошкодження керамічної плитки, що вимагалося для виявлення способу розміщення водопровідних труб. Також, суд враховує, що під час намагання позивачем врегулювати спірні відносини за участю представників КП «Житловик» і органу місцевого самоврядування, відповідачка не бажала допускати відповідних осіб до ванної кімнати своєї квартири з метою з`ясування фактичних обставин здійснених ремонтних робіт. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.12.2019 у справі № 686/11256/16-ц. Згідно з частиною другою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, у правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція винуватості заподіювача шкоди: не позивач доводить наявність вини відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 березня 2018 року у справі № 537/4429/15-ц. Суд зауважує, що у цій справі відповідачка та її представник не надали жодного доказу здійснення ремонтних робіт у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] без порушення у цілісності несучої стіни. Натомість усі доводи щодо заперечення позовних вимог зводяться до намагання спростувати позицію позивачів, а дії відповідачки свідчать про свідоме створення перешкод працівникам КП «Житловик» і судовому експерту у встановленні фактичного способу розміщення водопровідних труб. Суд не бере до уваги посилання сторони відповідача на лист Управління ДАБІ від 23.12.2016 в частині відсутності виявлення виконання у квартирі [ADDRESS] ознак будівельних робіт, оскільки їх і неможливо виявити за керамічною плиткою, на що і вказав експерт. Також, суд не бере до уваги як доказ відсутності втручання у цілісність несучої стіни висновок експерта в частині відсутності перевищення допустимого рівня шумового навантаження та інфразвуку з огляду на таке. Відсутність перевищення допустимого рівня шумового навантаження не може означати те, що не мало місце втручання у цілісність несучої стіни між суміжними квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Іншими словами, те, що рівень звукоізоляції у квартирі [ADDRESS] перебуває у межах допустимих норм, не означає відсутності порушення відповідачкою цілісності несучої стіни. Своєю чергою, прокладання водопровідних труб шляхом різання (штрабування) конструкції стіни безумовно призвів до виникнення більш високого рівня шуму у квартирі [ADDRESS] від протікання води трубами у ванній кімнаті квартири [ADDRESS] , хоч такий рівень і в межах допустимих норм шумового навантаження. З огляду на викладене, суд, аналізуючи та оцінюючи кожен доказ окремо і в їх сукупності, дійшов висновку про доведення порушення відповідачкою цілісності несучої стіни між квартирами [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення у попередній стан несучої стіни, розташованої між квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] підлягають задоволенню. Своєю чергою, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині зобов`язання [PERSON] провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення звукоізоляції по всій площині суміжної несучої стіни, оскільки така позовна вимога є похідною від попередньої і буде реалізована внаслідок виконання судового рішення в частині зобов`язання відповідачки провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення у попередній стан несучої стіни. Відповідно до висновку експерта відсутня інформація щодо стану стін і стелі у квартирі [ADDRESS] до проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , встановити причинно-наслідковий зв`язок між проведеними ремонтними роботами у квартирі [ADDRESS] і появою тріщин на стінах, стелі неможливо. Загальними обов`язковими умовами деліктних зобов`язань є: моральна (немайнова) чи майнова шкода, протиправна дія (бездіяльність), причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина. Суд погоджується з тим, що внаслідок протиправного порушення відповідачкою цілісності несучої стіни під час ремонтних робіт у 2016 році об`єктивно могли виникнути тріщини у приміщенні спальні квартири [ADDRESS] . Проте, заявлена до стягнення сума майнової шкоди у розмірі 7127,0 грн є визначеною експертом вартістю відновлювальних робіт у жовтні 2019 року, тобто через три роки після ремонту у квартирі [ADDRESS] . При цьому, не встановлено стан стін і стелі у квартирі [ADDRESS] до ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] . Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення майнової шкоди у розмірі 7127,0 грн задоволенню не підлягає як необґрунтована належними і допустимими доказами. При цьому, суд позбавлений можливості визначити розмір такої шкоди на власний розсуд. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)». Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Надаючи правову оцінку заявленій до відшкодування сумі моральної шкоди, суд враховує: - тривалий час (з 2016 року), протягом якого мають місце спірні правовідносини; - значні затрати часу й зусиль позивача, які йому довелось докласти для вирішення спору, у тому числі на досудовому етапі шляхом багаторазових звернень до різних органів та установ, його намагання вирішити конфлікт за принципом «добросусідства»; - потік води трубами ванної кімнати у квартирі [ADDRESS] у безпосередній близькості (через зменшення товщини несучої стіни у відповідному місці) із спальнею у квартирі [ADDRESS] призвело до вимушених змін у побуті позивача, зокрема він змушений був перенести місце для сну до іншої кімнати. При цьому, позивач неодноразово у судовому засіданні наполягав на тому, що до проведення робіт у суміжній квартирі у 2016 році такого дискомфорту від шумів з квартири [ADDRESS] не існувало. З огляду на викладене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн у цій справі є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Таким чином, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідачки вчинити дії щодо відновлення становища, яке існувало раніше, а також відшкодування моральної шкоди, є тими способами відновлення і захисту цивільних прав позивачів, за якими вини звернулись до суду із позовом у цій справі. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Позивач довів розмір понесених витрат на проведення судової експертизи у справі в розмірі 7722,0 грн, що підтверджено рахунком і квитанцією про його оплату. Своєю чергою, не надав докази оплати вартості послуг визначення шумового навантаження на суму 481,84 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у загальному розмірі 1613,0 грн, як за майнову і немайнову вимоги. При цьому, зважаючи, що позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] провести усі необхідні будівельні та інші роботи для відновлення звукоізоляції по всій площині суміжної несучої стіни є похідними від вимог про зобов`язання здійснити відновлювальні роботи щодо несучої стіни, то суд дійшов висновку, що спір у цій справі за своєю суттю і направленістю на захист прав позивачів задоволений повністю, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: partial