overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

19.12.2019 року [PERSON] звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.07.2014 року, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно. Ухвалою суду від 20.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Обгрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] вказує, що за рішенням даного суду з відповідача стягнено аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , 2007 року народження в розмірі 400 грн., щомісячно, так як на даний час вказаних коштів не достатньо для навчання і розвитку дитини, а відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів\~заробітку,\~але не\~менше \~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~що передбачено\~чинним законодавством.\~Позов просить\~задовольнити.\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що не заперечує проти збільшення розміру аліментів. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 17.07.2014 року з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн., щомісячно. Позивачка вказує, що аліментів в розмірі 400 грн. не достатньо для утримання сина, так як дитина навчається в 7 класі НВК № [NUMBER] ; в школі з вивчення іноземних мов «SARGOIIC», місяць навчання в якій коштує 1800 грн.; що підтверджується копією договору про надання освітніх послуг КР19-00210 від 01.09.2019 року. Крім того, під час канікул [PERSON] , відвідує курортно-оздоровчі заклади. Батько, будь-якої іншої допомоги, крім аліментів на утримання сина не надає. Позивачка потребує такої допомоги. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Аліменти підлягають стягненню згідно ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

19.12.2019 року до суду звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстрована відповідач, яка не є членом її сім`ї та більше року не проживає у даному будинку, в результаті чого позивачу чиняться перешкоди у користуванні її майном. Ухвалою суду від 03.01.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 04.02.2020 року. Судове засідання 04.02.2020 року було відкладено на 02.03.2020 року у зв`язку із неявкою відповідача. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує на підставах, вказаних в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (шляхом направлення судових повісток та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади). Відзив на позов не надано. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 132897925 від 01.08.2018 року. Відповідно до довідки Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 16.12.2019 року, в спірному будинку зареєстрована відповідач, але з 2012 року вона не проживає у даному будинку. \~ \~ \~ \~Згідно до акту від 13.12.2019 року, відповідач з 2012 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оскільки позивачу належить на праві власності спірний будинок, у якому відповідач зареєстрована, але фактично без поважних причин не проживає з 2012 року, спільного майна вони не мають і спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратила право користування належним позивачу будинку, так як відсутня у ньому понад рік без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

19.12.2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2018 року, шлюбні відносини з відповідачем припинені через постійні сварки та непорозуміння, подальшого сумісного життя і збереження сім`ї не бажає. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відстутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи її відсутність, позов визнає. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 25.04.2018 року між сторонами було укладено шлюб, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Шлюбні відносини припинили з липня місяця 2018 року через постійні сварки та непорозуміння, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

19.12.2019\~року позивач\~звернулася\~до\~суду з\~позовною\~заявою,\~згідно\~якої\~просила розірвати шлюб, зареєстрований 07.02.2015 року за актовим записом №23. 09.01.2020 року рішення Малинського районного суду Житомирської області позовні вимоги задоволено. Шлюб, зареєстрований 07.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом №23 розірвано. Залишено [PERSON] прізвище набуте у шлюбі [PERSON] . Дитину [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю. 18.06.2020 року [PERSON] на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] змінила прізвище на [PERSON] . 27.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, вимогами якої просить вирішити питання стягнення судового збору з відповідача по справі №283/2841/19. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у справі. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 ст. 270 ЦПК України передбачено, що заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Малинського районного суду від 09.02.2020 року по справі №283/2841/19, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768,4- грн. Однак, в резолютивній частині, дане питання судом не вирішено. Враховуючи вище викладене, вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

19.12.2019 року позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у відповідності до ст. 278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не надав. Заперечень проти розгляду справи в прощенному провадженні без виклику сторін не надав. Тому, відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Позов мотивується тим, що відповідач є батьком дитини, яка мешкає разом із своєю матір`ю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, аліментів нікому не платить, інших дітей у нього немає. Так судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 25), з довідки з місця проживання (а.с. 9) вбачається, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю - позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини згідно ст. 182 СК України. На підставі ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком дитини, дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, для забезпечення належного рівня життя дитині необхідна матеріальна допомога зі сторони батька, а отже враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов доведено і він підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

19 cерпня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу стягувати з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позовна вимога обґрунтована тим, що дитина проживає з позивачем на підставі рішення Теофіпольського районного суду від 11 березня 2009 року, яким місцем проживання дитини визначено місце проживання її батька [PERSON] та повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідачка матеріальної допомоги не надає. В ході розгляду справи позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнала, не заперечуючи щодо необхідності надавати кошти на утримання дитини. Пояснила також, що має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Статтею 180 СК України передбачений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачка являється матірю спільної із позивачем доньки [PERSON], яка народилася 20 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БВ № 158300, виданим 29 грудня 2003 р. Бережинецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області. Дитина утримується позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання Бережинецькою сільською радою від 18 серпня 2015 р. №272 та не заперечується самою відповідачкою. Відповідно до довідки Теофіпольської центральної районної лікарні від 14 вересня 2015 р. донька знаходиться під наглядом сімейного лікаря, на диспансерному обліку не перебуває, діагноз здорова. Відповідач працює, її стан здоровя задовільний, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір. Враховуючи необхідність витрачання коштів на утримання неповнолітніх дітей, а також власне утримання, судом вбачається можливість стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини доходів відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

19 березня 1993 року в с.Білявинці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON], яка за життя склала заповіт щодо усієї спадщини і призначила своїм спадкоємцем [PERSON] Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Загородна,41 в с.Білявинці Бучацького району Тернопільської області. Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував її право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 19 березня 1993 року в с.Білявинці Бучацького району Тернопільської області померла [PERSON]; Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яке належало їй на праві власності; Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, що був складений нею 18 березня 1993 року і посвідчений секретарем Старопетликівської сільської ради Бучацького району, згідно якого [PERSON] усе своє майно заповіла позивачу; Відповідачка від обовязкової частки в спадковому майні відмовилася на користь позивача. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

19 березня 2005 року позивачка уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану , актовий запис № 104. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка у даний час проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, вказавши в заяві, що в даний час відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, він перебуває на утриманні позивачки. Просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] надала до суду заву, в якій просить розглядати справу без її участі, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву , в якій позов визнає, просить розглядати справу без його присутності. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття. Утримання може бути як у грошовій, так і в натуральній формі. Однак з матеріалів справи вбачається, що в даний час відповідач у добровільному порядку не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.183 Сімейного кодексу України аліменти з батьків на утримання дітей визначаються судом у частці від їхнього заробітку (доходу). У відповідності зі ст.182 Сімейного Кодексу України, враховував їхнє матеріальне становище, стан здоров'я, а також матеріальне становище платника, що працездатний, його стан здоров'я, він має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 1/4 частині заробітку щомісячно, тому що при цьому розмір стягуваних з його аліментів буде не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного і ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 367 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

19 березня 2007 року між [PERSON] і [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану Срібнянської райдержадміністрації Чернігівської області зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №6 від 19 березня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 березня 1997 року. Прізвище після одруження чоловіка та дружини - [PERSON] . Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння та виникнення постійних сварок. Майнових спорів між сторонами немає. Ведення сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено з 2000 року. Позивач вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на її користь суму судового збору, сплачену при подачі заяви до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з врахуванням неявки сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Срібнянської райдержадміністрації Чернігівської області, про що зроблено запис №6 від 19 березня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 березня 1997 року. Судом встановлено, що намірів зберегти сім`ю сторони не мають, сім`я позивача та відповідача розпалась остаточно і її збереження неможливе. Отже, суд приходить до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились, перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям є неможливим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

19 березня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділу РАЦС по Золотоніському району Золотоніського МУЮ Черкаської області за актовим записом № 7, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.03.2009 року. Пісдя одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору про поділ спільного майна на час звернення з позовом до суду між сторонами не існує. Шлюбні відносини між подружжям припинені із січня 2019 року, сторони проживають нарізно, спільне господарство не ведуть. Причиною цьому стало те, що подружжя мають різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, в результаті чого виникають сварки та непорозуміння. . Оскільки сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, а тому вважаючи, що примирення неможливе, [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . У підготовче засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилась, направивши до суду письмову заяву про визнання позову, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд проводить підготовче засідання за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи та враховуючи згоду сторін на розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає і ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Оскільки у підготовчому засіданні було достовірно встановлено, що збереження шлюбу неможливе, так як сторони подружніх стосунків не підтримують тривалий час, мір до примирення не приймають і обоє на примирення не згідні, вільної згоди обох сторін на проживання у шлюбі немає, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити інтересам сторін, і за таких обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі зазначеного та

Outcome: approved