Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

19 вересня 2019 року АТ «Банк Кредит Дніпро» направило до суду засобами поштового зв`язку позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 26 вересня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2019 року було постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 15 травня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 22036000065179, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредитні кошти у розмірі 57 055 гривень 67 коп. на строк з 15 травня 2018 року по 15 травня 2023 року зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1,99 % від суми кредиту та проценту ставку за користування кредитом на строкову заборгованість у розмірі 0,001% річних та 56 % річних на прострочену заборгованість, а відповідач зобов`язаний кредитні кошти повернути, сплатити відсотки за користування кредитом, комісійні винагороди та інші зобов`язання за кредитним договором. 25 травня 2018 року між банком і [PERSON] було укладено договір № 26253000030615 про встановлення кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.2 зазначеного кредитного договору ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 9 000 гривень, та протягом дії договору може бути змінений банком, при цьому не може перевищувати 200 000 гривень. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає 32% річних на строкову заборгованість і 56 % на прострочену заборгованість. Також комісія за користування кредитом становить 2 % від фактичної заборгованості. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконує, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 16 серпня 2019 року за кредитним договором № 22036000065179 складає 77 898 гривень 91 коп., заборгованість за кредитним договором № 26253000030615 станом на 16 серпня 2019 року складає 17 423 гривні 26 коп. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 22036000065179 від 15 травня 2018 року у розмірі 77 898 гривень 91 коп., яка складається з суми залишку тіла кредиту у розмірі 57 054 гривень 30 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 813 гривень 46 коп., нарахованої та несплаченої комісії у розмірі 17 031 гривні 15 коп., та заборгованість за договором № 26253000030615 від 25 травня 2018 року у розмірі 17 423 гривні 26 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 999 гривень 46 коп., несплачених відсотків у розмірі 5 199 гривень 57 коп., несплаченої комісії у розмірі 3 224 гривень 23 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 42-61), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22036000065179, відповідно до умов якого позивач надає відповідачеві кредитні кошти у розмірі 57 055 гривень 67 коп. строком з 15 травня 2018 року до 15 травня 2023 року, а відповідач зобов`язується повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% річних на строкову заборгованість та 56 % річних на прострочену заборгованість, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 10-11). 25 травня 2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступником якого є АТ «Банк Кредит Дніпро» (а.с. 42-61), та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26253000030615, відповідно до умов якого банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку клієнта шляхом встановлення ліміту кредитної лінії з встановленням кредитного ліміту на момент укладання договору у розмірі 9 000 гривень, який може бути змінено протягом дії цього договору, при цьому максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 200 000 гривень, строком на 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту, а [PERSON] зобов`язався повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 32 % річних на строкову заборгованість та 56 % річних на прострочену заборгованість і 2 % щомісячної комісії від фактичної заборгованості (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором № 22036000065179 від 15 травня 2018 року, внаслідок чого станом на 16 серпня 2019 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 77 898 гривень 91 коп. (а.с. 38-39). [PERSON] також порушуються зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за кредитним договором № 26253000030615 від 25 травня 2018 року, внаслідок чого станом на 16 серпня 2019 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 17 423 гривень 26 коп. (а.с. 40). Кредитний договір № 26253000030615 від 25 травня 2018 року було укладено на 12 місяців з 25 травня 2018 року по 25 травня 2019 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 25 травня 2019 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 26253000030615 від 25 травня 2018 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому розмір відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 26253000030615 від 25 травня 2018 року, які підлягають стягненню з відповідача станом на 28 травня 2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, наданої банком, становить 4 060 гривень 92 коп. (а.с. 40). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка [PERSON] добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22036000065179 від 15 травня 2018 року у розмірі 77 898 гривень 91 коп., яка складається з суми залишку тіла кредиту у розмірі 57 054 гривень 30 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 3 813 гривень 46 коп., нарахованої та несплаченої комісії у розмірі 17 031 гривні 15 коп., та заборгованість за кредитним договором № 26253000030615 від 25 травня 2018 року у розмірі 16 284 гривень 61 коп., яка складається із заборгованості зі тілом кредиту у розмірі 8 999 гривень 46 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 4 060 гривень 92 коп. та заборгованості за несплаченою комісією у розмірі 3 224 гривень 23 коп. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеній частині позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 898 гривень 05 коп. (94 183 гривні 52 коп. х 1 921 гривню : 95 322 гривні 17 коп. = 1 898 гривень 05 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial