Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

19.06.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд винести рішення, яким: - шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області 17 червня 2006 року, а\\з 65 розірвати; - місце проживання дочки [PERSON], [INFO], залишити з відповідачкою. 22.06.2015 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 10.07.2015 року. В судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2015 року, позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. На запитання суду позивач зазначив наступне: - не проживають однією сім»єю близько 5 місяців; - проживають на різних житлових площах, спільного бюджету немає, спільного господарства не ведуть. - примиритися категорично не бажає, не зважаючи на зусилля суду, яке виразилося у пропозиції надати термін на примирення. - стягувати судові витрати з відповідачки на свою користь категорично не бажає. В судовому засіданні, яке відбулося 10.07.2015 року, відповідачка [PERSON] позов визнала в повному обсязі. На запитання суду відповідачка зазначила наступне: - не проживають однією сім»єю близько 5 місяців; - проживають на різних житлових площах, спільного бюджету немає, спільного господарства не ведуть. - примиритися категорично не бажає, не зважаючи на зусилля суду, яке виразилося у пропозиції надати термін на примирення. - після розірвання шлюбу має бажання повернути собі дошлюбне прізвище, - [PERSON]. - спору про місце проживання дитини між ними немає, - дитина залишається проживати з нею. Суд, вислухавши позивача [PERSON], який підтримав позов, вислухавши відповідачку [PERSON], яка позов визнала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування номр матеріального та процесуального права. Підсудність. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Згідно ч. 2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред»являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров»я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Зазначена в позовній заяві адреса відповідачки відповідає адресі, яка в вказана в паспорті, як місце реєстрації, - [ADDRESS], тому дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду як суду першої інстанції загальної юрисдикції. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. В 2006 році позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ОК № 178746, яке видане 19 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], громадянин України, та [PERSON], [INFO], уродженка місто Кагарлик Київської області, громадянка України, зареєстрували шлюб 17 червня 2006 року, про що 17.06.2006 року складено відповідний актовий запис № 65. Прізвище після реєстрації шлюбу: Чоловіка [PERSON]. Дружини [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають одну малолітню дитину, - [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 ОК № 300219, яке видане 19 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, з якого видно, що [PERSON] народилася 12 січня 2011 року в м. Києві, про що 18 січня 2011 року складено відповідний актовий запис № 11. В графі «Батько» зазначений позивач [PERSON]. В графі «мати» зазначена відповідачка [PERSON]. Як встановлено судом під час судового засідання, позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] не підтримують шлюбних відносин тривалий час, - близько 5 місяців, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, майнових спорів у них немає, проживають на різних житлових площах. На думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення між сторонами неможливе, не зважаючи на зусилля суду, що виражалося в пропозиції суду позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] надати термін на примирення, проте, сторони категорично відмовилися від надання терміну на примирення, так як зазначили, що між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги, вони стали байдужими один до одного. Що ж стосується застосування норм матеріального права, то суд при винесенні рішення керувався наступним. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-празових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, та інтересам малолітньої дитини, так як суд вважає, що споглядання малолітньою дитиною негативних відносин між батьками може негативно вплинути на моральний розвиток дитини. Судові витрати. Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, де, зокрема, зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, але, зважаючи на ту обставину, що під час судового засідання позивач [PERSON] зазначив, що не бежає стягувати судові витрати з відповідачки [PERSON], то суд залишає судові витрати за позивачем. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved