Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

18 грудня 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] та публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі Банк), в якому вказують, що 26 листопада 2015 року державний виконавець описав та наклав арешт на їх майно у звязку з тим, що відповідач [PERSON] зобовязаний сплатити на користь Банку за рішенням суду певні кошти, тому в Полонському відділі державної виконавчої служби (далі ВДВС) відкрито виконавче провадження. Телевізор та тюнер до нього як подарунок діда і баби [PERSON] належить позивачці [PERSON], а меблева стінка як подарунок батьків [PERSON] належить позивачці [PERSON]. Ксерокс належить позивачці [PERSON], оскільки вона придбала його як приватний підприємець-фізична особа для потреб підприємництва у свідка [PERSON]Просять визнати право власності на це майно і виключити майно із акта опису. 28 грудня 2015 року позивачі подали письмову заяву про уточнення позову, відповідачами визначили [PERSON] та ВДВС, а Банк третьою особою, а позовні вимоги зменшили просять виключити майно з опису. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та одночасно як представник позивачки [PERSON] підтримує позовні вимоги повністю, підтвердивши доводи, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами повністю погоджується. Представник відповідача начальник ВДВС [PERSON] просить в письмовій заяві розглядати справу без їх участі, позицію щодо позовних вимог не вказала. Представник Банку [PERSON] заперечує проти задоволення позову і пояснив, що за рішенням суду позивачі та відповідач [PERSON] юридично виселені з цього будинку, але фактично проживають в ньому. Під час опису та накладення арешту на майно було описано тільки мізерну частину майна, що належить на праві спільної сумісної власності подружжя позивачці [PERSON] та відповідачу [PERSON] Підтверджуючий документ на ксерокс викликає сумнів, тому що виданий він в 2008 році, а має вигляд, ніби його було виготовлено нетривалий час назад. Свідок [PERSON] в суді показав, що за здані яблука підприємство з ним за відсутності грошей розрахувалося ксероксом. Потреби в ксероксі в нього не було, тому продав цей ксерокс позивачці [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що державною виконавчою службою відкрито провадження про стягнення коштів з [PERSON] на користь Банку. Телевізор, тюнер та меблева стінка придбані покупцем на прізвище [PERSON], а ксерокс на прізвище [PERSON] 26 листопада 2015 року державний виконавець у звязку із здійсненням стягнення з [PERSON] описав майно та наклав на нього арешт, що знаходилось у приміщенні житлового будинку, де проживають позивачі та відповідач. Описане та арештоване майно належать на праві власності позивачам. Пояснення позивачки [PERSON] повністю узгоджуються з поясненням представника відповідача [PERSON], показами свідка та з даними письмових доказів актом опису та арешту майна, накладними про придбання телевізора і тюнера до нього, меблевої стінки, квитанції про придбання ксерокса. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України „Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позивачі підтвердили належність їм описаного майна на праві власності належними та допустимими доказами, тому їх вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Представник третьої обставини не наддав належних та достовірних доказів, які спростовують докази позивачів.

Outcome: approved