Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

18 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що є власником вище вказаного житлового будинку, в якому залишився буди зареєстрованим з дозволу попереднього власника відповідач [PERSON] Даний будинок позивач придбав 24 грудня 2015 року та за умовами договору попередній власник - [PERSON] зобов`язалася зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] до 01 лютого 2016 року, однак дані дії здійснені не були. Відповідач не є членом сім`ї позивача, в даному будинку не мешкає, участі в його утриманні та сплаті комунальних послуг не приймає, в той же час його реєстрація за вказаною адресою обмежує майнові права позивача з розпорядження даним майно та тягне для нього невиправдані витрати з утримання будинку. За вказаного, посилаючись на безпричинне невикористання відповідачем наданого житлового сервітуту, він просить про його припинення, тобто визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим будинком позивача. 19 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та розпочате підготовче провадження, яке завершено 23 квітня 2019 року та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його та його довірителя - [PERSON] відсутності. Позовні вимоги підтримав (а.с. 34). Відповідач [PERSON] до суду не прибув, відзив не надіслав, про час та місце судового засідання повідомлявся належно (а.с. 22, 30, 33). За вказаного, відповідно до приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, звукозапис технічними засобами не здійснювався. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до копії Договору купівлі-продажу від 24 грудня 2015 року, [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 9-10). Відповідно до п. 1.5 даного Договору продавець зобов`язалася до 01 лютого 2016 року зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] , який був зареєстрований за вказаною адресою на час укладання Договору. Натомість відповідач [PERSON] на даний час є зареєстрованим у житловому будинку [ADDRESS] (а.с. 21), проте за вказаною адресою не проживає з 2015 року, його особистих речей в будинку немає, що підтверджується даними акту від 21 лютого 2019 року (а.с. 14). Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, вирішуючи питання про правову норму, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, суд виходить з наступного. Житловий будинок [ADDRESS] є особистою власністю позивача. Відповідач не є та не був членом сім`ї позивача, тобто є для позивача є сторонньою особою. За такого суд вважає, що в даному випадку, підлягають застосуванню положення статей 317, 319, 391 та 406 ЦК України, які визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та сторонніми особами. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За частиною другою ст. 406 ЦК України, житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вище встановлені обставини, приймаючи до уваги, що наявне у відповідача право на проживання у даному будинку ним не реалізується з 2015 року, в той час як викликає для позивача невиправдані витрати, зокрема додаткову оплату комунальних послуг, позбавляє можливості скористатись пільгами з цих послу, приймаючи до уваги, що відповідач не є членом сім`ї [PERSON] , тому, за наведених обставин, також з урахуванням роз`яснень, що містяться в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-2931цс16, суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved