Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

17 серпня 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В своїй позовній заяві позивач вказував, що 18 червня 2017 року близько о 13 годині відповідач, [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ-24», державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, рухаючись біля будинку № 185 по вул. Академіка Герасимовича в м. Кременчуці, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217030» державний номер ВА 5584 AT, що стояв на узбіччі дороги. В результаті зіткнення автомобіль «ВАЗ 217030» державний номер ВА 5584 AT зрушив з місця та здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль «ВАЗ 217030» державний номер ВА 5584 AT належить на праві власності позивачу [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.07.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 340 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані матеріальні збитки, а саме: на автомобілі пошкоджені - крило переднє праве та ліве, ліхтар задній, вказівник поворотів правий та лівий, важіль передній лівий, двері передня та задня права, скоба передня права, дзеркало бокове праве, фара передня права, бампер передній та задній, крило заднє праве та ліве, дах автомобіля та ходова частина авто. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 87 від 03.07.2017 року розмір матеріальних збитків становить 43 011 грн. 37 коп. Але з урахуванням вартості відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля позивачем було витрачено грошові кошти в сумі 43 050 грн. Таким чином, матеріальні збитки, яких зазнав позивач під час ДТП становлять 43 050 (сорок три тисячі п'ятдесят) гривень. Крім того, позивачем було витрачено грошові кошти на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 100 гривень. До того ж, пошкодження автомобіля стало причиною моральних страждань позивача. [PERSON], який втратив душевний спокій, порушився його життєвий ритм, багато часу витрачав на оформлення відповідних документів, проведення експертизи тощо, крім того був вимушений брати в борг грошові кошти для проведення ремонтних та відновлювальних робіт автомобіля. До того ж відповідач не має полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому компенсувати витрати на ремонт автомобіля повинен винуватець ДТП, тобто відповідач. Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою вирішити дане питання мирним шляхом, але йому було відмовлено в цьому. На підставі вищевикладеного, просив суд, ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 43 050 (сорок три тисячі п'ятдесят) гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов'язані з розглядом справи, а саме: вартість судового збору - 640 гривень; вартість проведеної автотоварознавчої експертизи - 1 100 гривень та вартість юридичних послуг. 14 листопада 2017 року від [PERSON] на адресу суду надійшло заперечення проти позову, яке обґрунтовував тим, що позивач [PERSON] просить суд стягнути з нього матеріальну шкоду в розмірі 43 050 грн., та на підтвердження її заподіяння позивач надає суду копію висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 87 від 03.07.2017 року (далі -висновок); копії рахунків та актів виконаних робіт ФОП Кулєшова. Відповідно до висновку вартість матеріального збитку власнику автомобіля ВАЗ 217030 110 01 д.н.з. ВА 5584 AT складає 36 437,71 грн.. Вважає, що суд не може брати до уваги даний висновок при прийнятті рішення у справі. Визначення розміру майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна потребує спеціальних знань у галузі техніки. Відповідно до ч.1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Отже, належним доказом встановлення пошкодження автомобіля та відповідно розміру майнової шкоди є саме висновок експерта, а не дослідження. На правовідносини з відшкодування шкоди, завданої власнику автомобіля крім норм, ЦК розповсюджуються і норми ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень ст. 29 цього закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Проте, вартість запасних частин ФОП Кулешовим розрахована без урахування коефіцієнту зносу. Адже автомобіль [PERSON] не є новим, тому вартість нових складових, які необхідно замінити слід розраховувати з урахуванням вказаного коефіцієнту. До речі, за висновком дослідження експерта [PERSON] він дорівнює 0,4. Так, відповідно до ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, за вказаною нормою, у даній ситуації, розмір збитків визначається відповідно до вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Але, із змісту позовної заяви вбачається, що відновлювальний ремонт автомобіля вже проведено. Відповідно, ніяких робіт для його відновлення виконувати не потрібно, а отже і витрачати кошти. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, в розмірі 23000 гривень, згідно акту виконаних робіт СТО «Автоленд» (ФОП Руляков). Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в розмірі визнаному відповідачем з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 18 червня 2017 року близько о 13 годині відповідач, [PERSON], керуючи автомобілем «ГАЗ-24», державний номер [NUMBER], який належить йому на праві власності, рухаючись біля будинку № 185 по вул. Академіка Герасимовича в м. Кременчуці, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217030» державний номер ВА 5584 AT, що стояв на узбіччі дороги. В результаті зіткнення автомобіль «ВАЗ 217030» державний номер В А 5584 AT зрушив з місця та здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Пошкоджений автомобіль «ВАЗ 217030» державний номер ВА 5584 AT належить на праві власності позивачу [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України і який тим самим вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.07.2017 року [PERSON] визнано, винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу в сумі 340 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу були завдані матеріальні збитки, а саме: на автомобілі пошкоджені - крило переднє праве та ліве, ліхтар задній, вказівник поворотів правий та лівий, важіль передній лівий, двері передня та задня права, скоба передня права, дзеркало бокове праве, фара передня права, бампер передній та задній, крило заднє праве та ліве, дах автомобіля та ходова частина авто. Як зазначав позивач: згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 87 від 03.07.2017 року розмір матеріальних збитків становить 43 011 грн. 37 коп. Але з урахуванням вартості відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля позивачем було витрачено грошові кошти в сумі 43 050 грн. Таким чином, матеріальні збитки, яких зазнав позивач під час ДТП становлять 43 050 (сорок три тисячі п'ятдесят) гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, частково не погоджується з позицією позивача з огляду на наступне. Видаючи за висновок експерта позивач надає суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 87 від 03.07.2017 року, проведеного експертом [PERSON] Однак наданий висновок не може оцінюватися судом як висновок експерта. Відповідно до ч.1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до ч.7 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Саме про це і не зазначено у висновку [PERSON] Ніякої відповідальності за завідомо неправдиві висновки він не несе, що викликає сумнів в їх достовірності. Крім того, слід звернути увагу і на покази [PERSON] даних в суді стосовно розрахунку вартості ремонту та деталей авто. Як він показав вартість деталей він дізнавався в телефонному режимі в автомагазинах. Крім того [PERSON] не міг чітко пояснити суду, яким чином він враховував суму НДС у розмірі 20% при визначенні вартості ремонту, адже до вартості будь-якої послуги чи товару ПДВ вже включений і повторне його врахування експертом тягне за собою штучне збільшення вартості відновлювального ремонту. Порядок визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження автомобіля передбачений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092). В порушення п. 5.2 Методики, огляд пошкодженого автомобіля проведено у відсутність відповідача. Тому він не мав можливості заперечувати проти віднесення тієї чи іншої складової автомобіля до складу пошкоджених. Така обставина сама по собі дає підстави для сумніву у достовірності висновка дослідження. Слід врахувати, що після ДТП передній правий ліхтар, два задні ліхтарі автомобіля ВАЗ пошкоджені не були. Також відповідач не бачив якихось пошкоджень даху автомобіля, заднього лівого крила. Крім цього, на час розгляду справи автомобіль було повністю відновлено і відповідач заявляє про відшкодування майнової шкоди, тобто завданих йому збитків. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками серед іншого є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тобто спосіб визначення збитків залежить від того чи відновлено річ на час розгляду справи чи ні. В даному випадку автомобіль вже відновлено тому цю ситуацію слід розглядати з позиції вже понесених витрат відповідачем, а не тих які він має понести. За інформацією наданою СТО «Автоленд» (ФОП Руляков) на відновлення автомобіля витрачено 23 000 гривень. Інша сума наданими позивачем доказами є недоведеною. Така позиція узгоджується з положеннями ст. 1192 ЦК України, де вказано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто не тої яка визначена експертом. Отже, висновок експерта як доказ розміру суми завданих збитків слід розглядати тільки тоді коли річ відновлена не була. В такому випадку можливо провести повторно експертизу. Позивач на підтвердження вартості відновлюваних робіт надав суду рахунки та акти виконаних робіт ФОП Кулешова на суму 43 050 грн.. Однак ці докази є неспроможними, оскільки як з'ясувалось в ході судового розгляду автомобіль ВАЗ ремонтувався саме на СТО «Автоленд», а не ФОП Кулешовим. Сам ФОП Кулешов підтвердив, що автомобіль був відвезений на СТО «Автоленд». Покази ФОП Кулешова є суперечливими, оскільки він пояснив, що СТО «Автоленд» є його підрядником, проте відповідного договору суду не надав. Також, Кулешов вказував, що купував запчастини для авто, але відповідних документів також не надав, крім цього він не зміг назвати жодного виду відновлювальних робіт, які ним були проведені; в його актах вказано що ним були проведені малярні роботи, проте він повідомив що не має обладнання для виконання цих робіт. За таких обставин акти та рахунки ФОП Кулешова не можна вважати належними, допустимими та достовірними доказами у даній справі. Всі проведені роботи та придбані запасні частині містяться в акті виконаних робіт СТО «Автоленд» (ФОП Руляков) на суму 23 000 грн. Будь яких доказів на підтвердження додаткових витрат на ремонт авто Фаленков суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити частково в сумі 23 000 грн. Крім цього, суд не може погодитися з вимогою позивача про включення до складу судових витрат вартості проведення ФОП [PERSON] автотоварознавчого дослідження в сумі 1100 грн., оскільки така вимога суперечить ст. 133 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 133 ЦПК, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать серед інших витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Те що [PERSON] не є експертом у даній справі вбачається із матеріалів справи, оскільки його висновок не є висновком експерта, також в даному випадку він не є і спеціалістом. Відповідно до ч.1 ст. 74 ЦПК України, спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов'язаних із застосуванням таких технічних засобів, (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Однак жодної з перелічених дій [PERSON] не вчиняв. Крім того, зазначене дослідження проведено без повідомлення відповідача, що є порушенням. За таких обставин включення до складу судових сплачених ФОП [PERSON] коштів є безпідставним. Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробили або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України\~\~встановлено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.\~\~ Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (яким є транспортний засіб), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. В п.2 Постанови №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України розяснив, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 та п. 14 Постанови №4 від 01.03.2013р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК, пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК). При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача частку судових витрат, тобто 341,95 грн. У відшкодуванні витрат на проведення автотоварознавчого дослідження позивачу слід відмовити, оскільки воно є недопустимим доказом. Крім того, відповідачем було надано суду докази витрат на правову допомогу в розмірі 4500 гривень, тому з врахуванням того, що позов задоволено частково, з позивача на користь відповідача слід стягнути 2095 гривень 65 копійок.

Outcome: partial