Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

17.12.2019 року адвокат Гаврилюк Т.А., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.11.2007 року, посвідченого Ткаченко Н.В., приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим № 3693. Вирішивши приватизувати земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, позивачка не змогла цього зробити, оскільки право власності на неї зареєстроване за її батьком [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії МК б/н від 17.03.1994 року, про що свідчить довідка відділу у Первомайському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. На даний час позивачка не має можливості переоформити право власності на вказану земельну ділянку, оскільки спадщину після смерті батька прийняла мати позивачки, [PERSON] , яка переоформила право власності на житловий будинок та подарувала його позивачці. Право власності на земельну ділянку мати позивачки не переоформила. [INFO] [PERSON] , померла, спадщину після її смерті ніхто не прийняв, спадкова справа після її смерті не відкривалася. Позивачка вважала, що вона стала власником житлового будинку за життя матері, а тому заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Позивачка вважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України єдиним правовим способом захисту її законних прав та інтересів буде визнання в судовому порядку за нею права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,15 га, що знаходиться по [ADDRESS] , тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності та у відсутність його довірителя, просив позов задовольнити у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Батьками позивачки [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2, та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2007 року, актовий запис № 517 (а.с.15-16). [INFO] в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області у віці 75 років помер батько позивачки [PERSON] , про що 24.10.2002 року Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Після смерті батька позивачки спадщину, яка складалася з житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] , прийняла її матір [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 07.09.2007 року за реєстровим № 1489, та зареєстрованала право власності в міжміському бюро технічної інвентаризації м. Первомайська в реєстровій книзі № 1 під номером № 207. Потім, вказаний житловий будинок на підставі договору дарування від 08.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В. за реєстровим № 3693, був подарований [PERSON] її дочці [PERSON] (а.с. 5). Згідно копій витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 18924619, та технічного паспорту право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , зареєстровано 22.05.2008 року за позивачкою [PERSON] (а.с. 6-9). Право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,15 га, що знаходиться по [ADDRESS] , зареєстроване за померлим батьком позивачки [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії МК б/н від 17.03.1994 року (а.с.10). Мати позивачки, [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку, оскільки [INFO] померла в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області у віці 87 років, про що виконавчим комітетом Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 27.05.2019 року складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.05.2019 р. (а.с. 13). Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв, спадкова справа після її смерті не відкривалася. Позивачка вважала, що вона стала власником житлового будинку за життя матері, а тому заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, враховуючи зазанчене, суд приходить до висновку, що позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,15 га, що знаходиться по [ADDRESS] , з врахуванням визнання позову відповідачем, позов є законним і обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved