Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

19.03.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання її сина [PERSON], без позбавлення її батьківських прав, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що в [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON], [INFO], яка не перебуваючи у шлюбі народила дитину: малолітнього [PERSON], [INFO] Державна реєстрація народження малолітнього [PERSON], [INFO] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить відповідний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. В травні 2017 р. до управління у справах дітей в телефонному режимі надійшло анонімне повідомлення, щодо аморальної, асоціальної поведінки гр. [PERSON], [INFO], яка разом з сином проживає за адресою: [ADDRESS], зловживання нею спиртними напоями, перебування в сумнівних компаніях, невиконання належним чином батьківських обов'язків відносно дитини, проживання малолітнього в антисанітарних умовах, які становлять загрозу його життю та здоров'ю. З метою перевірки отриманої інформації, стану утримання дитини, 25.05.2017 р., 01.06.2017 р. в ході проведення профілактичних рейдів «Діти вулиці» було здійснений виїзд за місцем проживання сім'ї [PERSON] На момент здійснення рейдів мати та дитина за вказаною адресою були відсутні, відповідачці залишене сповіщення про необхідність з'явитися в профілактичному пункті управління у справах дітей міської ради 29.05.2017 р. В ході співбесіди з сусідами вказаної особи встановлено, що мати дитини періодично перебуває в сумнівних компаніях, належним чином не дбає про фізичний та моральний розвиток дитини. Запрошення мати дитини проігнорувала, та у визначений час до управління у справах дітей не з'явилася. В ході здійснення рейду «Діти вулиці» 15.06.2017 р. були обстежені житлово-побутові умови проживання сім'ї, встановлено, що сім'я проживає в квартирі, яка складається з 3 житлових кімнат, кухні, коридору та санвузла. На момент перевірки в приміщенні брудно, антисанітарія, стійкий сморід, вхідні двері пошкоджені, стіни, стеля та підлога брудні. Приміщення умебльоване старими напіврозваленими меблями. Одна з кімнат не використовується за призначенням, в ній зберігаються використані речі, дитяче приладдя. Для матері та дитини відведена окрема кімната, яка потребує ремонту, а саме: шпалери обшарпані, підлога брудна. Бабуся дитини по лінії матері [PERSON], [INFO], яка наразі внаслідок інсульту є інвалідом II групи та не має можливості самостійно забезпечувати власні потреби, проживає в окремій прохідній кімнаті. Догляд за інвалідом належним чином не здійснюється, донька не подбала про переоформлення необхідних для подовження статусу документів, тому пенсія по інвалідності не нараховується. Мати дитини не працевлаштована та не перебуває на обліку Первомайського міськрайонного центру зайнятості. Враховуючи наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, було припинене газопостачання квартири. Причиною відключення квартири від газової та електромереж стали накопичені борги. З тієї ж причини не підключений та не використовувався за призначенням холодильник. Зі слів матері дитини було встановлено, що вона готує та зберігає придбані продукти у сусідів. Враховуючи порушення санітарно-гігієнічних норм, проживання дитини та хворої бабусі в умовах, що принижують людську гідність, 16.06.2017 р. малолітній [PERSON], [INFO] був поміщений до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» та прийняте рішення про здійснення соціального супроводу сім'ї [PERSON] Відповідно до характеристики від 02.02.2018 р. № 4, виданої КП «Затишок», за час проживання за адресою [ADDRESS], [PERSON] зарекомендувала себе як непорядна, особа, що зловживає спиртними напоями. Поводження у сім'ї та з сусідами погане, виражається нецензурною лайкою та веде антисоціальний спосіб життя. В КП «Затишок» надходили скарги з приводу поведінки [PERSON] у побуті, у сім'ї та в стосунках з сусідами. Відповідно до листа КЗ «ПЦСПРД» від 25.01.2018 р. № 60, за час перебування дитини в закладі соціального захисту, відповідач не відвідувала сина протягом 3 місяців з 30.09.2017 р. по 11.12.2017 р., потребами дитини не цікавиться. Відповідно до листа Первомайського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 26.01.2018 р. № 112/05.01-20, з метою підвищення виховного потенціалу, покращення житлово-побутових умов проживання, [PERSON] з 30.06.2017 р. перебувала під соціальним супроводом Первомайського міського центру для сім'ї, дітей та молоді, в ході якого матері дитини надані рекомендації щодо подолання складних життєвих обставин та необхідна соціальна допомога. Деякий час [PERSON] виконувала рекомендації фахівця із соціальної роботи Первомайського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді: здійснила прибирання в квартирі, неофіційно працювала продавцем. Але з вересня 2017 р. мати малолітньої дитини належним чином не виконує план соціального супроводу, ігнорує рекомендації соціальних працівників, та не має наміру долати складні життєві обставини. Без повідомлення змінила місце проживання на телефонний зв'язок не виходить. Відповідно до характеристики від 14.02.2018 р. № 344, виданої ТОВ «Модерн-Трейд», з 22.11.2017 р. по 05.01.2018 р. відповідач працювала продавцем продовольчих товарів магазину «Копійка» № 28. За час роботи зарекомендувала себе як конфліктна працівниця, котра виявляла незгоду з існуючими методами роботи, в результаті виникали конфлікти з колегами. Часто отримувала зауваження за запізнення, повагою в колективі не користувалася, з 05.01.2018 р. була звільнена з займаної посади за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України. Помешкання по [ADDRESS], надалі перебуває в занедбаному стані, адреса фактичного місця проживання матері дитини на даний момент не відома. 04.01.2018 р. в ході здійснення чергового профілактичного рейду здійснити обстеження житлово-побутових умов сім'ї не вдалося. На момент здійснення рейду мати дитини за місцем проживання була відсутня. Зі слів сусідів встановлено, що вказана особа зрідка з'являється в квартирі, виключно в нічні години. [PERSON] було залишене сповіщення про необхідність з'явитися в управлінні у справах дітей 09.01.2018 р., однак запрошення вона проігнорувала та у визначений час до управління не з'явилася. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналогічна норма закріплена і в ст. 150 Сімейного кодексу України. З огляду на наведені вище обставини позивач вважає, що відповідачка не виконує батьківські обов'язки по утриманню та вихованню дитини, оскільки не піклується про стан її здоров'я, не забезпечує її навчання та соціальну адаптацію. Як визначено статтею 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно з п. 2-5 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Таким чином, підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є виникнення в сім'ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров'я і морального виховання. Частина 3 статті 170 Сімейного кодексу України зазначає, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дитини, з метою надання їй можливості змінити ставлення до виконання своїх обов'язків та надання можливості усунути причини, які перешкоджають належному утриманню та вихованню дитини, позивач вважає, що відібрання без позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам малолітнього. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 Конвенції встановлює, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини встановлює, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, та в даному випадку мають місце всі в сукупності фактори. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти зазначених в позові фактів, позов визнала. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров'ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст.150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, відносно якого вона не проявляє належної материнської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає належної матеріальної допомоги та не піклується за нього. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради від 16.03.2018 року № 2028/03.01-26, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON], [INFO], відібрати його у матері без позбавлення батьківських прав, з метою надання їй можливості змінити ставлення до виконання своїх обов'язків та надання можливості усунути причини, які перешкоджають належному утриманню та вихованню дитини. При наведених вище конкретних обставинах суд вважає встановленим, що дійсно станом на день відібрання дитини існували умови, загрозливі для життя і здоров'я малолітньої дитини і були підстави для негайного відібрання її від матері. Суд погоджується з тим, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідачки, оскільки умови для її проживання відсутні, і дійсно існує загроза для здоров'я та життя. Суд вважає, що доведеним наявність підстав для відібрання дитини від відповідачки без позбавлення її батьківських прав, оскільки на даний час [PERSON] виявила бажання стати на шлях виправлення і проявляє інтерес до сина. Суд вважає, що відібрання сина від матері з переданням його органу опіки для подальшого влаштування в дитячий заклад повністю відповідає інтересам малолітнього [PERSON] Відповідач також погоджується, що це на даний час відповідає інтересам її сина, враховуючи її майновий та психологічний стан на даний час, що на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, оскільки вона не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved