overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

19 грудня 2013 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який зареєстровано 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області згідно з актовим записом №83. Від спільного шлюбу мають дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Причиною звернення до суду стали ті обставини, що спільне життя між подружжям не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, шлюбні стосунки фактично припинені, спільне господарство та сімейний бюджет не ведуться. Позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї стало неможливим. На утримання дитини відповідач добровільно допомоги не надає, тому позивачка була змушена звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу і стягнення аліментів з відповідача в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини щомісячно на утримання доньки. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 28 квітня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області згідно з актовим записом №83 був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.4). На підставі свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Згідно зі ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст.182 СК України).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

19 грудня 2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що через постійні конфлікти та різні погляди на життя спільне життя з відповідачем стало неможливим, а тому з червня 2013 року вони стали проживати окремо. Сім'я фактично розпалася і подальше її збереження не можливе. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що шлюб з відповідачем розпався остаточно і вона має намір створити іншу сім'ю, зараз проживає з іншим чоловіком. Намірів на примирення з відповідачем у неї немає. Відповідач також не виявляє до сім'ї ніякого інтересу. Дитина проживає і буде проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи. Суд зі згоди позивачки проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2006 року сторони уклали шлюб (а.с. 11). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 12). На протязі останніх восьми місяців подружжя разом не проживає. Заходів до примирення не вживають. Позивачка має намір створити іншу сім'ю, а тому подальше збереження шлюбу шкодить її інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини немає. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище [PERSON], оскільки вона виявила бажання щодо зміни прізвища. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

19 грудня 2013 року до суду звернулася [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], посилаючись на те, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, не допомагає у веденні домашнього господарства. Сімейні негаразди продовжуються на протязі тривалого часу та негативно впливають на життя і розвиток дочки. Сім'я фактично розпалася і подальше збереження не можливе. Спору щодо спільно нажитого майна та місця проживання дитини немає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що на протязі останнього року у неї з чоловіком склалися нестерпні для сімейного проживання стосунки, а тому вона разом з малолітньою донькою змушена проживати у своєї матері. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що він також не бажає зберігати з позивачкою [PERSON] подружні стосунки, оскільки вона має намір створити сім'ю з іншим чоловіком, а тому примирення неможливе. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2009 року сторони уклали шлюб (а.с. 7). Від цього шлюбу позивачка та відповідач мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сторони на протязі останнього року разом не проживають, не підтримують подружніх стосунків, позивачка має намір створити іншу сім'ю, а тому подальше збереження шлюбу шкодить її інтересам. Примирення між подружжям не можливе. Спору щодо місяця проживання дитини та поділу спільно нажитого майна немає. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище [PERSON], оскільки вона виявила про це своє бажання. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

19 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 24 червня 2015 року має заборгованість 37771,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 15905,45 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 18341,39 грн; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 1250,00 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; штрафу (процентна складова) - 1774,84 грн., які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 377,72 гривень судових витрат. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 19 грудня 2013 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 24 червня 2015 року в сумі 37771,68 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 15905,45 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 18341,39 грн; заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом - 1250,00 грн; крім того штрафи відповідно до Договору: штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн; штрафу (процентна складова) - 1774,84 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат - 377,72 гривень судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2007 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З 28 листопада 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, відповідач мешкає окремо. Їх сімейне життя не склалося через протилежні погляди на життя, втрату почуття взаємоповаги та любові, відсутність відповідальності щодо матеріального утримання сім'ї. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити позов. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, шлюб зареєстрований 08 вересня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №1156. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.6). Сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), яка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Полігонівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 18.12.2012 року (а.с.11). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в 2011 році зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від сумісного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. З 09 липня 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть, відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її вихованням не займається. Їх сімейне життя не склалося через несумісність характерів, постійні сварки, втрату почуття взаємоповаги та любові. Позивач прийшла до впевненості, що їх сім'я з відповідачем розпалася остаточно та примирення між ними неможливе. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності та просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши прізвище, обране нею під час реєстрації шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та просив задовольнити позов. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, шлюб зареєстрований 29 квітня 2011 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №72. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Дослідивши надані докази, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, сумісне господарство не ведуть. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 6/5/38/2008/980-К/115 від 10.09.2008 року в сумі 103 710,86грн. Представник позивача просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив слухати справу заочно на підставі наявних у ній даних та доказів у відповідності до ч.2 ст.197, ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договором кредиту № 6/5/38/2008/980-К/115 від 10.09.2008 року, укладеного між сторонами відповідачеві було надано кредитні кошти в сумі 50 000 грн. Відповідач не виконує умови кредитного договору належним чином не повертає банку суму отриманого кредиту та не сплачує плату за користування ним встановлену в умовах договору. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитними договорами заборгованість станом на 24.09.2013 року становить 103 710,86 грн., з яких: 36 440,14 грн. - заборгованість за кредитом; 54 296,27 грн. - несплачені відсотки, 12 520,77 грн. - пеня, 453,68 - штраф. Відповідач погашення кредиту в строки та на умовах, зазначених в кредитному договорі не здійснював, чим порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з відсутністю щомісячних оплат по кредиту, а також процентів, та порушенням умов кредитного договору, у позивача виникло право вимагати дострокового погашення кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України. Відповідно до якої, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідач допустила істотні порушення умов кредитного договору, а саме порушив взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно платіжного доручення, позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1037,10 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України., а саме з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 6904 грн. 31 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У минулому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справа, 29 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування (фізичні особи «Зарплатний кредит» «Діамант преміум») №14859, відповідно до якого позивач відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію із встановленням ліміту кредитування у розмірі 4500 грн. 00 коп. за картковим рахунком відповідача. Кредитні кошти надаються відповідачу згідно цього Договору зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних. Відповідно до п.2.2.3, по закінченню вказаного в п.1.1 цього Договору періоду, на який відкрито кредитну лінію, остаточно забезпечити позивачу поверне повернення фактично отриманого кредиту, а також погасити фактичну заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до п.4.1 умов Договору, за неповернення (несвоєчасне повернення) фактично отриманих відповідачем кредитних коштів згідно цього Договору та/або не сплату (несвоєчасну сплату) відповідачем процентів за користування ним та/або за несвоєчасне погашення інших платежів, належних до сплати відповідачем за цим договором, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої/несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Дотепер відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, заборгованість зі сплати кредиту - 5368,85 грн, заборгованість по сплаті нарахованих процентів - 858,57 грн., заборгованість по сплаті пені - 676,89 грн.-станом на 18.11.2013 року Таким чином, загальна сума заборгованості становить 6904 грн. 31 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 6904 грн. 31 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

19 грудня 2013 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач працює на шахті «ім.. Калініна» та має щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, тому має можливість сплачувати аліменти на гідне утримання дитини. Тому просила стягнути аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитини повноліття, та стягнути аліменти на її утримання у у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2013 року і до досягнення дитиною трьох років тоб-то до [INFO] року. Сторони в судове засідання не з'явились про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просить задовольнити її вимоги в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву, в якій вказав, що згоден з позовними вимогами в повному об'ємі. Справу просив розглянути у його відсутність. Судом при розгляді справи були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як виходить зі свідоцтва про одруження (арк..спр.3) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (арк.спр.4). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (ст.181 ч.3 цього Кодексу). Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання аліментів вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.80 Сімейного Кодексу України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вказані обставини свідчать про обґрунтованість позову і тому він належить задоволенню. Крім того, з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved