Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок. В позовній заяві вказав, що рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Виробників та переробників сільськогосподарської продукції «Зелений альянс» від 05 вересня 2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], та складається з: літ. А-житлового будинку кам'яного загальною площею 44,1 кв. м. і житловою площею 22,7 кв. м.; літ. Б-літньої кухні кам'яної; літ. В-сараю кам'яного; літ. Г-гаража кам'яного; літ. Д-погрібу кам'яного; літ. Е-сараю кам'яного; літ. Ж-гаражу дерев'яного; літ. З-вбиральні дерев'яної; № 2,I-IV - споруди; № 3,4,6-8 - огорожі, укладений між ним та відповідачкою 05 лютого 2008 року, а також визнано за ним право власності на вказаний житловий будинок. У листопаді 2014 року він звернувся до Березнегуватської нотаріальної контори по питанню посвідчення договору дарування ? частки житлового будинку. Згідно роз'яснення нотаріуса від 25 листопада 2014 року № 928/01-16 вищевказане рішення третейського суду не може бути прийнято в якості правовстановлюючого документа, що засвідчує право власності на вищезазначене домоволодіння, у зв'язку з чим йому рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. В судове засідання позивач надав письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав, а справу просив розглянути без його участі. Відповідачка до суду не з'явилася, але позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок визнала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі, про що надала письмову заяву. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного. Судом встановлено, що рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Виробників та переробників сільськогосподарської продукції «Зелений альянс» від 05 вересня 2008 року визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], та визнано право власності на цей будинок за [PERSON] ( а. с. 5 ). 25 лютого 2009 року це право було зареєстровано за позивачем в Березнегуватській філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації, про що свідчить копія витягу за номером 21984341 ( а. с. 6 ). Завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори Миколаївської області відмовлено позивачу в посвідченні договору дарування ? частки цього житлового будинку з підстав того, що рішення третейського суду не може бути прийнято нотаріусом в якості правовстановлюючого документа, що засвідчує право власності та рекомендовано звернутися до суду ( а. с. 8 ). Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Таким чином, відмова нотаріального органу посвідчити договір дарування і є невизнанням прав власності позивача на нерухоме майно, яке державно зареєстровано, а тому його позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягає задоволенню.

Outcome: approved