overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

17 грудня 2013 року Роменський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь на користь місцевого бюджету на розрахунковий рахунок 31416544700011, МФО 837013, код платежу 24060300 ід. код 23635184 банк УДКУ ГУДКУ у Сумській області 2505 грн. 20 коп. витрачених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Свої вимоги мотивував тим, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської обл. від 20.06.2012 року [PERSON] було засуджено за ч.1 ст. 128, ч.1 ст. 263 КК України, ч.1 ст. 70, ст. ст. 75-76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. З приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпілий по кримінальній справі [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 21.03. 2012 року по 03.04. 202 року. Вартість лікування [PERSON] за 13 ліжко-днів складає 2505 грн. 20 коп. У судовому засіданні помічник прокурора Клименко Я.В. позовні вимоги підтримала. Представника Фінансового управління виконкому Роменської міської Ради, за дорученням Шаповаленко Л.В. позовні вимоги прокурора підтримала. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2012 року по справі № 1815/2344/2012 [PERSON] було засуджено за ч.1 ст. 128, ч.1 ст. 263 КК України, ч.1 ст. 70, ст. ст. 75-76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців (а.с. 2). Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» зроблено розрахунок понесених Роменською ЦРЛ витрат на лікування потерпілого по кримінальній справі [PERSON] в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ за період з 21.03.2012 року по 03.04.2012 року, які склали 2505 грн. 20 коп., що стверджується довідкою-розрахунком. (а.с. 3) Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За таких обставин, з [PERSON] необхідно стягнути на користь місцевого бюджету на розрахунковий рахунок 31416544700011, МФО 837013, код платежу 24060300 ід. код 23635184 банк УДКУ ГУДКУ у Сумській області 2505 грн. 20 коп. витрачених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Крім того, згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

17 грудня 2013 року Хмельницьким міськрайонним судом було прийнято заочне рішення, яким задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні та визнання права власності та припинено право власності [PERSON] на ? частки квартири [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] право на ? частки квартири [ADDRESS]. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] внесених на депозитний рахунок суду компенсації в рахунок вартості ? частки квартири [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи рішення, суд не вирішив питання про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] внесених на депозитний рахунок суду компенсації в рахунок вартості ? частки квартири [ADDRESS] з врахуванням вартості відновлювального ремонту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення відповідно до вимог ст.ст.79, 88, 220 ЦПК України, стягнувши з відповідача судові витрати, виходячи з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

17 грудня 2013 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 27 грудня 2003 року в Фрунзенському відділі РАГС м. Харкова, актовий запис № 686. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 27 грудня 2003 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти, що привело до фактичного розпаду сім'ї. З серпня 2012 р. сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї вважала неможливим. Спір про розділ майна відсутній. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов не визнав та пояснив, що дійсно з позивачкою не мешкають разом з серпня 2012 р. Він неодноразово намагався помиритися з дружиною, але вона відмовляється поновити сімейні стосунки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2003 року, про що є актовий запис за № 686 у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачкою. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що привело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами шлюбно-сімейні стосунки припинені з серпня 2012 року. З цього часу сторони спільне господарство не ведуть, разом не проживають. На примирення з відповідачем позивачка не погодилася. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 грудня 2003 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 686 - розірвати. Враховуючи, що ухвалою суду від 28 січня 2014 р. позивачці [PERSON] була відстрочена сплата судового збору, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 82 ЦПК України, стягує з позивачки в доход держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що 4 серпня 2008 року у виконкомі Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання вони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розлучення залишаться на вихованні у відповідачки. У вересні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між ним та відповідачкою були припинені через різні погляди на питання сімейного життя, виникаючи через це непорозуміння. Примирення з відповідачкою він вважає неможливим і просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачем вважає неможливим. З'ясувавши вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 4 серпня 2008 року у виконкомі Новоторецької сільської ради Добропільського району Донецької області зареєстрували шлюб. Від спільного проживання вони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], які після розлучення залишаться на вихованні у відповідачки. У вересні 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їхніх малолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 1980 році, неповнолітніх дітей від щлюбу не мають. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони припинили шлюбні стосунки в 2011 році. Просить шлюб розірвати. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, повідомлена за її місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з 2011 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Ці обставини встановлені з доводів позовної заяви та письмового доказу - свідоцтва про шлюб. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству. Подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб можливо розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що шлюб між ними був укладений в 2007 році, дітей не мають. Подружнє життя не склалось внаслідок того, що не змогли знайти спільного порозуміння. Це призвело до того, що вони у вересні 2014 року припинили шлюбні стосунки. Просить шлюб розірвати. Позивач подав письмову заяву про те, що позов підтримує, просить розглядати справу без його участі. Відповідачка, повідомлена за її місцем реєстрації проживання про час та місце слухання справи, в судове засідання не прибула, заяви про відкладення розгляду справи не подала, причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ст..112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що через непорозуміння сторони припинили спільне проживання з вересня 2014 року, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає примиритися. Ці обставини встановлені з письмових доводів позовної заяви письмового доказу - свідоцтва про шлюб. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, відповідають чинному законодавству - подальше сумісне проживання сторін у шлюбі є неможливим і буде суперечити їх інтересам. Тому суд вважає, що цей шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернувся до Тучненської сільської ради з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON], в зв'язку з чим відкрилася спадщина, яку ніхто не прийняв. Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини пропустив через поважні причини, просить постановити рішення, яким визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судове засідання [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. 18). Представник відповідача - Тучненської сільської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 19). Третя особа - [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а. с. 20). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого батьками записані [PERSON] і [PERSON] (а. с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №3381, [PERSON] успадкував половину жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 8). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 7). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тучненської сільської ради від 22 квітня 2014 року №265 [PERSON] здійснив поховання свого батька [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 24 грудня 2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а. с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З огляду на положення абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю два місяці. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вона обґрунтовувала свої вимоги тим, що 9 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони дітей не мають. У грудні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем були припинені через відсутність порозуміння, постійних суперечок з питань сімейного життя. Примирення з відповідачем вона вважає неможливим і просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, примирення з позивачкою вважає неможливим. З'ясувавши у попередньому судовому засіданні вказану позицію сторін, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявністю для того законних підстав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 9 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєструвала шлюб. Від цього шлюбу вони дітей не мають. У грудні 2014 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами були припинені. Подальші їхні дії свідчать про те, що відновляти сімейні відносини вони не мають наміру. Суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 21 липня 2012 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони припинили сумісне проживання. Дитина проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач у вихованні доньки ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги дитині не надає. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти, на утримання малолітньої доньки [PERSON], в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, а справу розглянути у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив. Судом, зі згоди позивачки, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі з 21 липня 2012 року, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 19 (а.с.4). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області 11 лютого 2012 року, актовий запис № 104 (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідки про склад сім'ї, виданої виконавчим комітетом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності з цією статтею суд стягує з [PERSON] судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. до Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], яка проживає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, і просить стягнути з нього на її користь аліменти на дитину в розмірі по 500 грн. щомісячно. Позивач [PERSON] підтримує свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що сторони з 22 вересня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В сім'ї народилась донька [PERSON], [INFO], батьками яких є сторони, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6). В 2012 році [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає з позивачкою, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою Удицької сільської ради від 16.12.2014 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Дані правовідносини регулюються ст.180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, ст. 182 ч.2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо, утримувати диину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він ґрунтується на законі, так як розмір аліментів який просить стягнути позивач, є середнім між мінімальним розміром аліментів визначених ст. 182 ч.2 СК України, та половиною прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, який з 1.01.2014 року становить 1286 грн. Судові витрати стягнути з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

17 грудня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, щомісячно, в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку, починаючи з часу подачі заяви. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що діти перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач працює і спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved