Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

17 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором № Ф060202П від 22 березня 2006 року укладеним між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], забезпеченого договором поруки № 02-23-Ф060202П-509 від 23 березня 2006 року укладеному з [PERSON], в сумі 103616, 87 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 47931,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 44981,50 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 4231,88 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 5567,42 грн., що утворилася станом на 31 грудня 2013 року, посилаючись на порушення боржником зобовязань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, у адресованій суду заяві просив розглядати справу за його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились у адресованій суду заяві просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги не визнали та подали до суду клопотання про застосування позовної давності при вирішенні спору по справі, та відмовити в задоволенні позову. Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 березня 2006 року між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №Ф060202П відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 64 640 грн. 00 коп., зі сплатою 16 % за перший рік, розмір яких було змінено додатковою угодою №1 від 28 листопада 2008 року та склав 22 % річних. Відповідно до п. 1.1.2 договору погашення кредиту здійснюється до 10 числа місяця наступного за місяцем передбаченим у графіку, та в останній день користування кредитом з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 21 березня 2026 року, на умовах визначених договором; до п. 7.3 цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобовязань. Виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором було забезпечено договором поруки укладеним 23 березня 2006 року між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань, щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №Ф060202П від 23 березня 2006 року, який відповідно до п. 4.2. набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобовязань. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов'язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Позичальником протягом дії кредитного договору порушувалися його умови: не сплачувалися вчасно відсотки за користування кредитом та чергові погашення кредиту, у звязку з чим, станом на 31 грудня 2013 року банком нарахована заборгованість в розмірі 103616, 87 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 47931,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 44981,50 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 4231,88 грн., розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 5567,42 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку вимог банку останнє погашення кредиту позичальником здійснено 08 липня 2008 року, останнє погашення простроченої заборгованості здійснено 28 листопада 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся лише 17 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; до ст.260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін; до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого прав або про особу, яка його порушила; до абз. 2 ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо); до ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до правової позиції викладеної у Постанову Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс14 за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи, що умовами договору передбачені щомісячні кредитні платежі відповідно до графіку, останній платіж здійснено 28 листопада 2008 року, а позивач звернувся до суду з позовом 17 лютого 2014 року, суд, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, приходить до висновку, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Відповідно до умов договору, позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, а тому до даних правовідносин має застосовуватися загальна позовна давність передбачена ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки за приписами ст. 266 ЦК України зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку щодо стягнення пені. За таких підстав суд вважає за необхідне постановити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed