Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

19 грудня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що квартира [ADDRESS] знаходиться на балансі у КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради. На підставі ордеру №404 від 18.01.1986 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, вищезазначену квартиру було надано для проживання його - [PERSON] та його матері [PERSON] (в ордері [PERSON], згодом змінила прізвище на [PERSON]) для проживання. [INFO] року, його матір [PERSON] померла. За життя, 04.03.2015 року, [PERSON] зареєструвала у квартирі [ADDRESS] відповідача [PERSON], який не був їх родичем чи членом їх сім'ї, а лише знайомим його матері. Відповідача було зареєстровано у вищезазначеному житловому приміщенні на його ж прохання, жодного дня у квартирі він не проживав. На даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] Позивач зареєстрований та проживає у спірній квартирі з моменту надання її їм з матір'ю для проживання відповідно до ордеру. Відповідач жодного дня, з моменту реєстрації у квартирі не проживав. Відповідач [PERSON] з моменту реєстрації і по сьогодення, тобто більше ніж півтора року, комунальні послуги не сплачує, про стан квартири не цікавиться, обов'язків щодо спірного житла не виконує, участі у ремонті не проводить, та не має наміру приймати участь в утриманні квартири. Усі витрати по утриманню спірної квартири несе лише позивач. Проживати за місцем реєстрації відповідач наміру не має. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач відповідачу не чинив, взагалі його ніколи не бачив не де він проживає не має уявлення. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується без поважних причин. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за даною адресою. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я», у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу та його матері [PERSON] надано для проживання квартиру [ADDRESS] що підтверджується ордером №404 від 18.01.1986 року, виданого Виконавчим комітетом Самарської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Крім позивача та його матері в квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], 1970 року народження, що підтверджується довідками №2975 від 15.12.2016 року, №3266 від 20.12.2016 року, виданими КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.10, 43). Відповідач [PERSON] не проживає та ніколи не проживав у вищезазначеній квартирі з часу реєстрації з 04.03.2015 року, що підтверджується актом від 19.12.2016 року (а.с.11, 41). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1986 року проживає у будинку [ADDRESS] однак відповідача [PERSON] не знає, хоча у зв'язку із роботою багатьох мешканців знає. Окрім, позивача [PERSON] не знає чи жив хтось інший за адресою: [ADDRESS] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача [PERSON], а відповідача [PERSON] не знає. Йому відомо про те, що позивач [PERSON] проживав у квартирі разом із матір'ю. Окрім того, свідок [PERSON] зазначив, що він має дружні стосунки з позивачем та бував у його квартирі, однак відповідача [PERSON] жодного разу там не бачив. Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач [PERSON] з 04.03.2015 року добровільно та без поважної причини не проживає в квартирі [ADDRESS] (м. Дніпропетровську), що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з моменту реєстрації, а саме 04 березня 2015 року, самостійно зніматися з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує майнові права та інтереси позивача. Позивач не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідача та в подальшому зберігати за відповідачем житлове приміщення. Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже - підлягає задоволенню.

Outcome: approved