Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

18.12.2019р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який мотивував тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, яке мешкає в житловому фонді м.Запоріжжя. Відповідачі є споживачами цих послуг, оскільки їх квартира за адресою: [ADDRESS] , підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. За період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 19\~200,65грн., яку відповідачі добровільно сплачувати не бажають. Судовим наказом №2-н/337/784/2015, виданим 02.06.2015р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, з відповідачів в солідарному порядку була стягнута заборгованість за вказані послуги за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. в сумі 18960,45грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2019р. вказаний судовий наказ скасовано, у зв`язку з чим вони вимушені звернутися до суду з цим позовом. Просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00грн. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2020р. зазначений позов задоволений повністю. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2021р. за заявою відповідачки [PERSON] заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.01.2020р. скасовано і призначено новий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 02.04.2021р. від відповідачки [PERSON] та її представника адвоката Шульги О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якій вони позовні вимоги не визнали повністю, посилаючись на те, що за розрахунком позивача за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. відповідачам нарахована плата за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 19\~200,65грн., сплачено - 14\~135,19грн., отже за математичним розрахунком різниця становить 5065,46грн. Крім того, позивачем не надано документів, що підтверджують розмір та обсяг наданих послуг відповідачам, оскільки оплата здійснюється, виходячи з вартості гігакалорії та опалювальної площі, жодних відповідних розрахунків позивачем до позову не долучено. Крім цього, позивач пропустив строк позовної давності, оскільки просить стягнути суму заборгованості за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р., а позов пред`явлений до суду 18.12.2019р., тобто з пропуском 3-річного строку позовної давності. Просять в задоволені позовних вимог до відповідачки [PERSON] відмовити в повному обсязі. 21.04.2021р. від представника позивача [PERSON] надійшла заява про закриття провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] , оскільки останній помер. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.05.2021р. провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] закрито. Крім того, 21.04.2021р. від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. в загальній сумі 18\~951,61грн. 21.04.2021р. від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає викладені в відзиві на позов доводи відповідачки безпідставними. По-перше, спірний період становить з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. та за даний період відповідачам нараховано до сплати 19\~200,65грн. У цей же період до позивача надійшли грошові кошти в загальній сумі 14\~135,19грн., які були стягнуті з відповідачів примусово через органи ДВС на погашення заборгованості за минулі періоди - в розмірі 3476,31грн. за період з 01.10.2009р. до 31.11.2010р. за судовим наказом №2-н/2342/2010 від 23.12.2010р. та 10\~658,88грн. за період 01.12.2010р. по 30.06.2015р. за судовим наказом 2-н/3825/1522/2012 від 23.07.2012р. Тому вказані суми не є платою за надані послуги в період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. Крім того, 05.04.2019р. на рахунок Концерну надійшли кошти в сумі 249,04грн., які стягнуті за судовим наказом №2-н/337/784/2015 від 02.06.2015р. на погашення заборгованості за період 01.07.2012р. по 30.04.2015р.. Інших добровільних оплат за спірний період з боку відповідачів не надходило. Таким чином, заборгованість за період 01.07.2012р. по 30.04.2015р. становить 18\~951,61грн. Також вказує на те, що загалом позивач змушений був шість разів звертатись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з відповідачів. Загальна сума боргу по особовому рахунку відповідачів станом на 01.04.2021р. складає 231\~449,20грн. На підтвердження своїх вимог позивач до позовної заяви додав детальний розрахунок суми заборгованості, в якому зазначені всі нарахування окремо по кожній складовій наданих послуг, вартість опалення, централізованого ГВП. Факт неотримання зазначених послуг або їх неналежної якості відповідачі не підтвердили. Щодо пропуску строку позовної давності, то у травні 2015р. позивач звертався до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з завою про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми заборгованості за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. Вказаний судовий наказ був скасований судом 10.05.2019р., після чого позивач звернувся до суду з цим позовом і 20.01.2020р. заочним рішенням суду позовні вимоги були задоволені. 24.03.2021р. дане заочне рішення було скасовано. Таким чином, звернення позивача з заявою про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перервало строк позовної давності та після скасування судового наказу він почав свій перебіг заново. В даному випадку підстав для застосування строку позовної давності немає. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивача Прокоп`єва Т.О. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених в заявах по суті, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Шульга О.А. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнають з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просять в позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Суд встановив, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій як юридична особа і є виробником теплової енергії, яка надається населенню м.Запоріжжя для побутових потреб. Квартира [ADDRESS] знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] з 01.03.1985р. по т.ч., [PERSON] - з 31.07.1999р. по т.ч. Також з 01.03.1985р. був зареєстрований [PERSON] , який помер і провадження відносно якого закрито. Судовим наказом №2-н/337/784/2015, виданим 02.06.2015р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку була стягнута заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. в сумі 18960,45грн. Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2019р. вказаний судовий наказ скасовано. Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER] , заведеного на вказану квартиру, станом на 01.04.2021р. заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води становить 231\~449,20грн., в т.ч. за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р., нарахована плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води на загальну суму 19\~200,65грн., сплачено 249,04грн., заборгованість становить 18\~951,61грн. Грошові кошти в сумі 249,04грн. надійшли на рахунок позивача 05.04.2019р. в порядку примусового виконання судового наказу №2-н/337/784/2015 від 02.06.2015р. Крім того, судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя №2-н/2342/2010 від 23.12.2010р. з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку була стягнута заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2009р. до 31.11.2010р. в сумі 8619,40грн. Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя 2-н/3825/1522/2012 від 23.07.2012р. з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку була стягнута заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період 01.12.2010р. по 30.06.2015р. в сумі 10\~658,88грн. В порядку примусового виконання вказаних судових наказів на рахунок позивача у період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. надійшли грошові кошти в загальній сумі 14\~135,19грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має\~виконуватися належним\~чином відповідно\~до умов\~договору та\~вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі Закон №1875-IV),\~який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з\~01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так,\~згідно з\~ст.32\~вказаного Закону\~споживач зобов`язаний\~оплачувати надані\~житлово-комунальні\~послуги за\~цінами/тарифами,\~встановленими відповідно\~до законодавства,\~у строки,\~встановлені відповідними\~договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005р.\~№ 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з\~п.20\~Правил плата\~за надані\~послуги вноситься\~ споживачем\~ відповідно\~до \~ показань\~ \~засобів \~ обліку\~ \~води \~і \~теплової \~енергії \~або затверджених\~нормативів (норм)\~споживання на\~ підставі\~ платіжного\~документа \~(розрахункової\~ книжки,\~ платіжної\~ квитанції\~тощо)\~або відповідно\~до умов\~договору на\~встановлення засобів\~обліку. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Ці послуги у зазначений період їм надавались і ними споживались. За спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Так, в межах даної цивільної справи позивач вимагає стягнення заборгованості за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. в розмірі 18\~951,61грн. Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає вказані вимоги позивача законними та обґрунтованими, оскільки вони підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів виписками з особового рахунку, заведеного на квартиру відповідачів, копіями судових наказів та судових рішень, матеріалами виконавчих проваджень, які суд приймає до уваги при ухваленні цього рішення. При цьому, суд враховує, що відповідачі в межах розгляду цієї справи жодних обґрунтованих заперечень щодо отримання зазначених послуг, їх якості та обсягу, розміру нарахованої плати та наявної заборгованості, свого обов`язку здійснювати її оплату, не подали і позовні вимоги МТМ по суті не спростували. Вирішуючи справу, суд також виходить з того, що відповідачка [PERSON] , заперечуючи проти позову, заявила про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Згідно з ст.257\~та ч.3 ст.267 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4\~ст.267 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1\~ст.261 ЦК України). Відповідно до\~ст.264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки\~плата за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до п.18 Правил повинна вноситись споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, то 3-річний строк позовної давності за вимогами про стягнення плати за ці послуги повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового щомісячного платежу, тобто з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. Як вже зазначалось, відповідачі в період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. оплату за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не вносили, у зв`язку з чим Концерн «МТМ» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу і заборгованість за вказаний період була стягнута з відповідачів судовим наказом №2-н/337/784/2015 від 02.06.2015р., який знаходився на примусовому виконанні в органах ДВС і був скасований ухвалою суду від 10.05.2019р. При цьому, судовий наказ №2-н/337/784/2015 від 02.06.2015р. був виданий за заявою Концерну «МТМ», поданою в межах 3-річного строку позовної давності. Суд вважає, що звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу, яка була судом задоволена, перервало строк позовної давності щодо заборгованості за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. і після скасування вказаного судового наказу (ухвала суду набрала законної сили 10.05.2019р.) перебіг 3-річного строку позовної давності почався заново і станом на день звернення до суду з цим позовом (18.12.2019р.) не скінчився. Посилання відповідачки\~ [PERSON] \~на постанову\~ Великої\~Палати Верховного\~Суду від 07.07.2020р. у справі №712/8916/17, згідно з якою звернення до суду із заявою про видачу судового наказу не може використовуватись з метою переривання строку позовної давності, суд вважає неспроможними. Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду,\~висловленою в\~зазначеній постанові, фактично існують два підходи до застосування позовної давності у наказному провадженні: а) позовна давність підтверджує наявність спору про право та виключає прийняття заяви про видачу судового наказу; б) суд не має враховувати позовну давність без заяви особи, а тому відсутні підстави відмовляти у прийнятті заяви про видачу судового наказу з підстав спливу позовної давності. Водночас п.5 ст.165 ЦПК України визначає підставою для відмови у видачі судового наказу сплив строку позовної давності, який повинен встановити і застосувати суд без заяви боржника. У справі,\~що розглядалася\~Верховним Судом,\~стягувач в\~порядку п.3\~ст.161\~ЦК України\~звернувся із\~заявою про\~видачу наказу\~про стягнення\~боргу із\~житлово-комунальних\~послуг.\~Суд не\~прийняв цю\~заяву через\~наявність спору\~про право.\~Пізніше стягувач\~подав вже\~позовну заяву\~із аналогічною\~вимогою,\~проте втратив\~час,\~і у\~відношенні частини\~суми боргу\~вже сплив\~строк позовної\~давності.\~Боржник під\~час розгляду\~позову зробив\~заяву про\~застосування строку\~позовної давності,\~і суд\~з цієї\~підстави відмовив\~у стягненні,\~пославшись на\~те,\~щозвернення до суду із заявою про видачу судового наказу не перервало строку позовної давності. У даній же цивільній справі ця позиція не може бути застосована, оскільки Концерн «МТМ» не лише звернувся в 2015р. до суду із заявою про видачу судового наказу у межах строку позовної давності, а й отримав такий наказ, який перебував на виконанні і був чинним до травня 2019 року. З огляду на чинне законодавство лише після скасування такого наказу позивач мав юридичну можливість заявити позов, чим і скористався, звернувшись до суду з цим позовом в грудні 2019р. Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги діючого законодавства, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2012р. по 30.04.2015р. заявлені позивачем в межах 3-річного строку позовної давності. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00грн., з кожного по 960,50грн. (1921,00грн.:2).

Outcome: approved