Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

17.11.2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на користь відповідача та стягнення аліментів. В позові позивач посилався на те, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 18.12.1999 року, він має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], на утримання якої рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, наразі донька мешкає з ним і знаходиться на його утриманні, посилається на ч.4 ст.223 ЦПК України і те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, прохає припинити стягнення з нього аліментів за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року в зв`язку зі зміною місця проживання доньки та проживання її за місцем його проживання, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. 21.01.2016 року до суду звернулася відповідач з запереченнями проти позову, в яких посилалася на те, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що відсутні докази обставин, передбачених статтею 192 СК України, так як вона завжди цікавиться долею своєї доньки, піклується про неї, надає матеріальну допомогу, донька з 01.09.2015 року по 01.10.2015 року навчалась в Запорізькому Національному університеті, нею сплачено за підготовчі курси 800 грн., за квартиру 500 грн., за навчання 3500 грн., з 01.10.2015 року донька мешкає у позивача, позивач не надав суду доказів неналежного виконання нею своїх обов`язків, прохає в задоволенні позову відмовити. 21.01.2016 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області долучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача - [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 18.12.1999 року, він має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], на утримання якої рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, з 01.10.2015 року донька мешкає з ним і знаходиться на його утриманні, це її рішення, посилається на ч.4 ст.223 ЦПК України і на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, він мешкає у будинку, який на нього не оформлений, за проживання в якому не сплачує, працює трактористом в ТОВ Україна, його заробіток становить 925 грн., з його доходу стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], він одружений, дружина не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, доньці 2 роки, отримує соціальну допомогу в розмірі 1012 грн., в сім'ї мешкає донька його дружини, якій 8 років, його дружина є матір'ю-одиначкою щодо цієї дитини, він має земельну ділянку, яку здає в оренду за 500 грн. приватному підприємцю Галаган, стан здоров`я його та членів сім'ї задовільний, про те, що аліменти витрачаються відповідачем не за призначенням йому відомо зі слів його доньки, прохає припинити стягнення з нього аліментів за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року в зв`язку зі зміною місця проживання доньки та проживання її за місцем його проживання, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, так як з жовтня 2015 року донька проживає і знаходиться утриманні позивача, тоді як відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, прохає позов задовольнити. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача: [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що до 30.09.2015 року вона мешкала у матері, з 01.10.2015 року мешкає та знаходиться на утриманні позивача - свого батька, в період проживання у матері мати її годувала, вбувала, одягала, придбала їй планшет та мобільний телефон, відповідач - її мати матеріальної допомоги на її утримання не надає, відповідач надала їй 40 грн. на поповнення рахунку мобільного телефону, вона навчається у школі, доходів не має, стан її здоровя задовільний. Відповідач позов не визнала, суду пояснивши, що мешкає в будинку, який їй не належить, за проживання не сплачує, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, доньці 1 місяць, отримує соціальну допомогу по народженню дитини в розмірі 860 грн., розлучена, співмешкає, співмешканець не працює, прооперований, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має, стан її здоров`я та її доньки задовільний, з жовтня 2015 року матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча пропонувала доньці придбати одяг, взуття, прохає у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] вважає, що позов не підлягає задоволенню, так як позивач не надав суду доказів того, що аліменти використовувались не за призначенням, так як донька зареєстрована за місцем проживання її довірительниці, вважає, що це і є її місце проживання в установленому законом порядку, прохає в задоволенні позов відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] суду пояснив, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчий лист за рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/3 частини доходів позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини, виконавчий лист знаходиться на виконанні за місцем роботи позивача, заборгованість по аліментах відсутня. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановив наступні обставини: 18.12.1999 року сторони зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується копією рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.06.2012 року (а.с.35). 22.04.2000 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії 1-ЖС №111455, виданого завідуючим відділом записів громадянського стану 26.06.2000 року (а.с.6). 18.06.2012 року шлюб між сторонами розірвано рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 07.06.2012 року (а.с.35). Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року стягуються з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття доньки. 21.09.2012 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини доходів позивача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття доньки. З 01.10.2015 року до моменту розгляду справи судом неповнолітня донька мешкає з позивачем. Позивач мешкає у будинку, який на нього не оформлений, за проживання в якому не сплачує, працює трактористом в ТОВ Україна, його заробіток становить 925 грн., з його доходу стягуються аліменти на користь відповідача в розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], він одружений, дружина не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, доньці 2 роки, отримує соціальну допомогу в розмірі 1012 грн., в сім'ї мешкає донька його дружини, якій 8 років, його дружина є матір'ю-одиначкою щодо цієї дитини, він має земельну ділянку, яку здає в оренду за 500 грн. приватному підприємцю Галаган, стан здоров`я його та членів сім'ї задовільний. Відповідач мешкає в будинку, який їй не належить, за проживання не сплачує, не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, доньці 1 місяць, отримує соціальну допомогу по народженню дитини в розмірі 860 грн., розлучена, співмешкає, співмешканець не працює, прооперований, земельної ділянки, майнового паю, внесків в установах банків, кредитів не має, стан її здоров`я та її доньки задовільний. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки з 01.10.2015 року не надає. Угоди про спосіб утримання доньки між сторонами не досягнуто. Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ч.4 ст.233 ЦПК України, ч.2 ст.51 Конституції України та главою 15 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.4 ст.233 СК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так як після набрання рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.07.2012 року законної сили про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.06.2012 року до досягнення донькою повноліття, яким з позивача присуджені періодичні платежі в зв`язку з тим, що відповідач утримувала доньку, а позивач не утримував її, змінилася обставина, що вплинула на їх припинення, а саме: позивач став утримувати доньку, а відповідач не утримувала її, то позивач відповідно до ч.4 ст.233 СК України шляхом пред'явлення нового позову вимагає звільнити його від сплати аліментів за рішенням суду. Суд вважає, що дана вимога підлягає задоволенню, як така, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходів відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, цивільний обов`язок батьків неповнолітніх дітей на утримання своїх дітей до повноліття, якому кореспондує цивільне право неповнолітніх дітей відповідача на утримання від батьків виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, якими є Конституція України та Сімейний Кодекс України. Відповідно до ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Судом встановлено, що до суду звернувся батько неповнолітньої доньки відповідно до ст.180 СК України з позовом до матері доньки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, так як з відповідачем, яка є матірю доньки, не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати доньку до досягнення нею повноліття, а мати доньки не виконує обов'язку, передбаченого ст.180 СК України. Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Так відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Суд доходить висновку, що відповідач, не виконуючи свого обов'язку, передбаченого ст.180 СК України, щодо утримання доньки до досягнення нею повноліття, порушує право доньки на своє утримання до досягнення нею повноліття, а тому порушене право підлягає судовому захисту способом, передбаченим ч.3 ст.181 СК України, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у частці від доходу матері. Визначаючи частку від доходу матері, яка підлягає стягненню, суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України: матеріальний та сімейний стан сторін, задовільний стан здоров`я сторін та їхніх дітей, наявність аліментних обов`язків у сторін перед іншими особами, вважає, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки повинен становити 1/6 частину доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Так як рішення ухвалено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору в сумі 487,20 грн., то судовий збір в сумі 487,20 грн. підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial