Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

17 травня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4545, вчинений 20.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, яким стягнуто з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у сумі 19 050 грн 00 коп. Також просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на її користь судові витрати, орієнтовний попередній розрахунок яких складає 5 362 грн 00 коп., у тому числі: судовий збір 1 362,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу 4 000,00 грн. У позовній заяві зазначила, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис № 4545 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 050 грн 00 коп. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним виконавцем Скрипником В.Л. 19 квітня 2021 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, а також постановою від 20 квітня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату позивача. На думку позивача приватним нотаріусом Баршацьким І.В. не дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, а саме - не встановлена безспірність заборгованості. В зв`язку з цим вона вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою за захистом свого порушеного права. Вказувала, що заборгованість в сумі 19 050 грн 00 коп., яку врахував нотаріус при винесенні виконавчого напису, не підтверджена жодними доказами. Позивач уважає, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Одночасно з позовною заявою позивач направила заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65201404, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 4545, вчиненого 21.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 050 грн 00 коп. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65201404, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 4545, вчиненого 21.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 050 грн 00 коп., до закінчення судового розгляду справи. Ухвалою суду від 18 травня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 17 червня 2021 року. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 27 липня 2021 року. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Юрченко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Позивачка [PERSON] не заперечувала факт отримання кредиту у сумі 5000,00 грн, але не погоджувалася з нарахованими та стягнутими з неї іншими платежами за кредитним договором (проценти, комісії, пені та штрафи), тому вважала, що стягнута з неї сума заборгованості не є безспірною. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання представника не забезпечив, причини неявки представника у судове засідання не повідомив, направив відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечував та просив ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог відповідач зазначав, що: по-перше, відповідачем правомірно набуто право вимоги до позивача на підставі договору про відступлення права вимоги від 27.03.2020 № 49-МЛ, укладеного з попереднім кредитодавцем в особі ТОВ «Мілоан», яке мало право стягувати з позивача заборгованість за кредитним договором, а також пеню за невиконання чи неналежне виконання умов договору; відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором загальна сума боргу становить 19050,000 грн, та після набуття статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до позивача за кредитним договором від 19.01.2020 № 1440576, відповідачем не нараховувалися пеня або будь-які штрафи; по друге, для виконання зобов`язань за кредитним договором позивачу була надіслана 27.11.2020 письмова претензія про погашення кредитної заборгованості; по-третє, заява про вчинення виконавчого напису була подана нотаріусу з дотриманням усіх умов, передбачених законодавством, у тому числі п. 2 частини «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого ПКМУ від 29.06.1999 № 1172. Відповідач звертав увагу суду на те, що після отримання права вимоги до позивача відповідачем жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Крім того, відповідач посилався на неспівмірність заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та не підтвердження таких витрат належними та достатніми доказами. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових пояснень не надав. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, причини неявки у судове засідання не повідомив, письмових пояснень не надав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справу по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст.\~14\~ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.\~1,\~ч.\~2,\~ч.\~3 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо воля\~сторін виражена\~за допомогою\~телетайпного,\~електронного або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин\~вважається таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами)… Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У абзаці другому частині другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628\~ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~526,\~610\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 6.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року за\~№ 296/5 (надалі по тексту рішення Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно належать до документів, за якими допускається стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчих написів нотаріусів, й для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 204/4071/14-ц та від 12.04.2018 у справі № 761/32388/13-ц. Із викладеного вище слід дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення у законному обсязі. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Також у постанові від\~06\~травня 2020\~року по\~справі №\~320/7932/16-ц\~Верховний суд\~зазначив,\~що вчинення\~виконавчого напису\~полягає у\~посвідченні права\~стягувача на\~стягнення коштів\~або витребування\~майна.\~Таке право,\~як і\~безспірна заборгованість\~повинні існувати\~на момент\~звернення до\~нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Судом встановлено, що 20 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 4545 (а.с. 68), яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 1440576 від 19.01.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № 49-МЛ від 27.03.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за Кредитним договором № 1440576 від 19.01.2020 за період з 27\~березня 2020\~року по\~28\~листопада 2020\~року у загальному розмірі 19 050,00 гривень, у тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 гривень; - прострочена заборгованість за комісією 2 500,00 гривень; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10\~050,00 гривень; - строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 27.01.2020 до 27.03.2020) 1 500,00 гривень. 19.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 4545 від 20.01.2021 (а.с. 6-8, 69-70), постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 10-12), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 14-16), та 20.04.2021 - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 65201404 з примусового виконання виконавчого напису № 4545 від 20.01.2021 (а.с. 17-18). На виконання ухвали Козельщинського районного суду Полтавської області від 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем не було надано належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого напису № 4545, вчиненого ним 20.01.2021. На запит позивача приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. надано копію виконавчого напису (а.с. 68) та постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 69-70). Позивачем ці документи подані до суду. З досліджених судом доказів вбачається, що для вчинення виконавчого напису на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем нотаріусу подавалася заява про вчинення виконавчого напису вих. № 19579193/2 від 04.01.2021 (а.с. 54) з такими додатками: - кредитний договір № 1440576 від 19.01.2020; - копія реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; - розрахунок суми заборгованості; - копія довіреності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно умов кредитного договору № 1440576 від 19.01.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Позикодавець або Товариство) та громадянкою України [PERSON] (Позичальник), позикодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) на умовах визначених цим договором, а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1 кредитного договору); сума кредиту становить 5 000,00 гривень (п. 1.2); кредит надається строком на 7\~днів\~з 19.01.2020 (п. 1.3); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 26.01.2020 (п. 1.4); сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 2\~550,00 грн в грошовому виразі та «2,659.00» відсотків річних у процентному значені, і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишається чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі (п. 1.5); комісія за надання кредиту 1 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 30 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1); проценти за\~користування кредитом\~ 1\~050,00\~грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована (п.п. 1.5.2); розрахунок сукупної вартості кредиту зазначено у графіку розрахунків, який є\~невід`ємною частиною\~цього договору (п. 1.7); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua (п. 2.1); позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 договору (п.п. 2.4.1); у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або процентів за його користування …. Позичальник зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2.00 % від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 % від загальної суми кредиту (п. 4.1); цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua (п. 6.1); укладання товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4); цей договір\~прирівнюється до\~такого,\~що укладений\~у письмовій\~формі (п. 6.5). Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 1440576 від 19.01.2020, дата платежу - 26.01.2020; кредит 5\~000,00; комісія за надання кредиту 1 500,00; проценти 1050,00; разом 7 550,00 грн. На підставі договору відступлення права вимоги від 27.03.2020 № 49-МЛ ТОВ «Мілоан» (кредитор) передало (відступило) ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняло належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) (а.с. 48-52), у тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 19.01.2020 № 1440576, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 49-МЛ від 27.03.2020 (а.с. 53). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Кредитний договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/33824/19. Позивачка не заперечувала факт укладення нею кредитного договору з ТОВ «Мілоан» та отримання кредиту у розмірі 5000,00 грн. Отже, матеріалами справи підтверджено, що між позивачкою та ТОВ «Мілоан» було укладено в електронній формі кредитний договір, який вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі. Право вимоги за цим договором придбав відповідач на підставі належним чином укладеного договору про відступлення прав вимоги. Відповідачем як новим кредитором на адресу позивачки 28.11.2020 було надіслано претензію від 27.11.2020 № 19579193/1 (а.с. 58, 59-61) з вимогою сплатити на користь відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 19050,00 грн. Отже, відповідач належним чином повідомляв позивачку про відступлення права вимоги за її кредитним договором ТОВ «Мілоан» на користь відповідача. Суд відхиляє аргументи позивачки про не отримання нею повідомлення про порушення кредитних зобов`язань як необґрунтовані. Крім того, відсутність інформації про нового кредитора не свідчить про спірність заборгованості та не може вважатися перешкодою для погашення заборгованості першому кредитору, доказів чого позивачка не надала. Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що вчинення виконавчого напису нотаріусом на кредитному договорі, не відповідало встановленому законодавством порядку вчинення такого роду нотаріальних дій, а документи, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, є суперечливими. Так, у виконавчому написі зазначено період, за який проводиться стягнення заборгованості, а саме з 27 березня 2020 року по 28 листопада 2020 року, а заборгованість за кредитним договором № 1440576\~від 19.01.2020 становить 19\~050,00 гривень, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 гривень; прострочена заборгованість за комісією 2 500,00 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10\~050,00 гривень та строкова заборгованість за штрафами і пенями (нараховано з 27.01.2020 до 27.03.2020) 1 500,00 гривень. Між тим, документи, на підставі яких вчинявся такий виконавчий напис, інформацію про саме такий період виникнення заборгованості та саме таку суму заборгованості не містять. Сума звернутих до стягнення процентів за користування кредитом перевищує суму процентів, визначену у графіку розрахунків до кредитного договору № 1440576 від 19.01.2020 (а.с. 47), відповідно до якого проценти за користування кредитом складають 1050,00 грн, а не 10 050,00 грн, як зазначено у виконавчому написі. Сума звернутої до стягнення заборгованості за комісією так само перевищує суму комісії за надання кредиту, визначену у графіку розрахунків (а.с. 47), відповідно до якого комісія за надання кредиту складає 1500,00 грн, а не 2500,00 грн, як зазначено у виконавчому написі. Наведені розбіжності, на думку суду, безумовно спростовують факт безспірності вимог стягувача. Надана відповідачем до суду виписка з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 55) про розмір заборгованості за кредитним договором станом на 04.01.2021, не є безумовним підтвердження безспірності вимог стягувача, зважаючи на розбіжності, що зазначені вище, а також зважаючи на те, що така виписка сформована була відповідачем як новим кредитором, а не ТОВ «Мілоан» як первісним кредитором. Той факт,\~що відповідач\~саме у\~такому обсязі\~придбав право\~вимоги до\~позивача та\~з моменту\~отримання права\~вимоги не\~здійснював нарахування\~жодних штрафних\~санкцій,\~не є\~підтвердженням факту\~безспірності грошових\~вимог,\~оскільки відповідальність\~за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, несе кредитор, який відступив таке право вимоги, а боржник не позбавляється права заперечувати вимоги, висунуті до нього новим кредитором. Крім того, у заяві про вчинення виконавчого напису, що подавалась нотаріусу, відповідач просив стягнути заборгованість за період з 27.03.2020 по 04.01.2021, а нотаріусом у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за інший період, а саме з 27.03.2020 по 28.11.2020. Тобто період виникнення та нарахування заборгованості також не є безспірним. Також із кредитного договору № 1440576 від 19.01.2020 (а.с. 44-46) вбачається, що він укладений сторонами в електронній формі 19.01.2020; строк, на який надається кредит, складає 7 днів, а термін (дата) повернення кредиту 26.01.2020. У той час, як у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 27 березня 2020 року по 28 листопада 2020 року (а.с. 68), тобто заборгованість,\~нараховану після\~спливу визначеного\~договором строку\~кредитування, що є безпідставним та не ґрунтується на вимогах законодавства та на положеннях договору, що був укладений між позивачем та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є відповідач. Отже, заборгованість за кредитним договором № 1440576 від 19.01.2020 у розмірі 19050,00 гривень не була безспірною, оскільки не підтверджувалася тими документами, що надавались відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, та виникнути така заборгованість у той період, що зазначений у виконавчому написі, не могла. Також суд зазначає, що кредитний договір № 1440576 від 19.01.2020 укладено у електронній формі, його не посвідчено у нотаріальному порядку. Вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус посилався на статтю 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі ПКМУ № 1172 або Перелік). На аналогічні правові норми посилався й відповідач, обґрунтовуючи свій відзив на позовну заяву. Як уже зазначалось судом вище, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вказаного Переліку було передбачено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, слід додати: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» на\~підставі постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22.02.2017\~у справі\~№ 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого\~адміністративного суду\~України від\~01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22.02.2017 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, станом на 20 січня 2021 року дату вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі чи електронній формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. З цих підстав суд відхиляє доводи відповідача про подання ним для вчинення виконавчого напису нотаріуса усіх документів, що вимагаються п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом, а сума стягнутої заборгованості не була безспірною. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю. У судовому засіданні представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн, на підтвердження яких надала письмові докази. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 1 362,00 грн (908,00 грн за подання позову до суду та 454,00 грн за розгляд судом заяви про забезпечення позову), про що свідчать квитанції про сплату судового збору. Також представником позивача надано документи на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги у сумі 4 000,00 грн. Разом з тим, копії таких доказів не було завчасно направлено відповідачеві, у зв`язку з чим останній позбавлений можливості подати клопотання про зменшення розміру таких витрат у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 137 ЦПК. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ст.\~246\~ЦПК України\~якщо сторона\~з поважних\~причин не\~може подати\~докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~нею судових\~витрат до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~суд за\~заявою такої\~сторони,\~поданою до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~може вирішити\~питання про\~судові витрати\~після ухвалення\~рішення по\~суті позовних\~вимог.\~Для вирішення\~питання про\~судові витрати\~суд призначає\~судове засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 265 ЦПК України суд у разі необхідності в резолютивній частині вказує про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. За таких обставин, ураховуючи, що представником позивача до закінчення судового розгляду справи подано заяву про долучення доказів для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та про направлення їх копій відповідачеві, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. З врахуванням того, що позовна заява позивача підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved