Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

19.03.2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним вище позовом. Позивачка посилається на те, що 20 вересня 2012 року вона та відповідач [PERSON] уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 2145. Від даного шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що на утримання неповнолітніх дітей Рвідповідач не надає матеріальної допомоги, в зв'язку з чим позивачка звернулася до суду про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно та на своє утримання 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-річного віку. У суд позивачка направила заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність і під-тримала позовні вимоги. У суд відповідач по справі направив заяву, в якій просить розглядати справу у його від-сутність і визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2012 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом з позивачкою. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про народження дитини. Частиною 4 ст.174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач визнає позовні вимоги. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до до-сягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені обставини справи, а також стан здоров'я та матеріальне становище дитини, те, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем, суд вважає необхідним задовольнити позов. На підставі ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'яз-ковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved