Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту їїпроживання однією сім'єю без шлюбу з[PERSON], який помер [INFO], у квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, просили її задовольнити. Заінтересована особадо суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи оповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків,дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що[PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4). Після смерті [PERSON] його рідна сестра [PERSON] у поданій до відповідної нотаріальної контори заяві від 24 березня 2014 року відмовилася від спадщини на користь [PERSON] 27 березня 2014 року до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася [PERSON] з питанням про прийняття спадщини, в чому їй було відмовлено, оскільки судом факт проживання заявника з [PERSON] не встановлений. З метою створення умов для прийняття спадщини після смерті [PERSON] заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1981 року по 29 листопада 2013 року. Відповідно до ст. ст. 1262, 1264 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається з положень ч. 2 ст. 256 ЦПК України, крім передбачених частиною 1 цієї статті фактів, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, звертає увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року. З аналізу вищевказаних положень вбачається, що суд встановлює факт з метою досягнення заявником визначеної ним у заяві мети і припускати можливість породження якихось інших правових наслідків, не зазначених заявником, не може. Судом встановлено, що заявник проживала з [PERSON]з 1981 року по день йогосмерті, вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, за спільні кошти придбавали майно, робили у помешканні ремонт, витрачали кошти на благо сім'ї, що повністю знайшло своє підтвердження у показаннях свідків[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, оскільки [PERSON], як спадкоємець другої черги, відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON], встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] з останнім породжує для заявника, який може бути спадкоємцем четвертої черги, юридичні наслідки - виникнення права на спадкування, а тому є всі підстави для задоволення заяви. При цьому, при визначенні періоду такого проживання суд враховує вимоги ст.74 СК України, яка регулює вирішення питання щодо майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки і чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, і набрала чинності з 01 січня 2004 року, а відтак саме з цієї дати належить визнати встановленим зазначений факт.

Outcome: partial