Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

19 лютого 2016 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: зобов'язати відповідача протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили демонтувати конструкцію на зовнішній стіні квартири [ADDRESS] та повернути фасад будинку у попередній стан. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. З квітня 2015 року на зовнішній стіні квартири [ADDRESS], яка розташована на чотирнадцятому поверсі та належить на праві власності відповідачу розпочато самовільне будівництво конструкції (балкону/лоджия). Як зазначає позивач, будівництво конструкції є незаконним та вона підлягає демонтажу на тій підставі, що відсутня згода на зведення такої конструкції та відповідна дозвільна та проектна документація. Як зазначає позивач, зведена конструкція порушує права та інтереси інших співмешканців багатоквартирного будинку та ставить під загрозу їх життя та здоров'я. Крім того, зведена конструкція призвела до погіршення цілісного і зовнішнього вигляду фасаду будинку; порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту мешканців квартири. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що будівництво балкону ніяким чином не порушує права позивача. Отримання дозволу необхідно лише у випадку прибудови балкону на рівні першого поверху. Відповідачка здійснила реконструкцію існуючого балкону без зміни існуючих прорізів балконів. Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло сервіс плюс» в судове засідання представника не направило, звернулось до суду з клопотанням про слухання справи у відсутність їх представника. Також у поясненнях представник зазначає, що вони підтримують позивача. Суду пояснили, що будинок [ADDRESS] обслуговується ТОВ «Житлосервіс Плюс». З квітня місяця на зовнішній стіні будинку власник квартири №70 розпочав самовільно будівництво конструкції (балкону/лоджії) без отриманих дозволів. Відповідач 21.10.2015 року звернулась до обслуговуючої організації із заявою про надання дозволу на встановлення балконів та їй було роз'яснено про порядок та правила робіт з реконструкції балкону, що дозвіл отримується після надання погодженої проектної документації відповідними службами в тому числі додатково має бути згода сусідів згідно чинного законодавства. Майстром будинку було направлено попередження власнику квартири №70 про припинення будівництва, проте воно було проігнороване, а будівництво продовжувалось. Після звернення до численних державних органів відповідач не припинила проводити будівельні роботи. Третя особа - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції м. Києва в судове засідання представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. До суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Представник третьої особи - Головного управління з державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту у м. Києві в судовому засіданні, яке відбулось 03.11.2016 року у вирішенні заявлених вимог поклався на розсуд суду. В наступні судові засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Третя особа - Головне управління Державної санітарно-епідеміологічної служби у м. Києві в судове засідання представника не направила, звернулась до суду із заявою про подальший розгляд справи у відсутність їх представника та зазначають в поясненнях, що на даний час повноваження та функції Головного управління Держсанепідслужби у м.Києві в сфері державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства перейшли до Держпродспоживслужби. На даний час у Головному управлінні Державної санітарно-епідеміологічної служби у м. Києві працює лише комісія з реорганізації. Представник третіх осіб - Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища та Київської міської державної адміністрації в судовому засіданні, яке відбулось 03.11.2016 року у вирішенні заявлених вимог поклався на розсуд суду. До суду також надійшли пояснення на заявлені вимоги в яких представник просить прийняти законне і обґрунтоване рішення на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи. В поясненнях також зазначив, що враховуючи внесені зміни до статей 100, 152 ЖК УРСР необхідно встановити чи передбачають дії відповідача втручання у несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування при переобладнанні фасаду. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представників сторін, врахувавши пояснення третіх осіб, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 25.09.2012 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу від 08.05.2015 року. Комісія у складі: директора ТОВ «Житлосервіс Плюс» [PERSON], майстра технічної дільниці [PERSON] 13.09.2016 року склала акт про те, що з квітня 2015 року було виявлено факт проведення будівельних робіт на 14-му поверсі квартири [ADDRESS], на зовнішній стіні будинку власником помешкання - [PERSON]. У відповідності до положень статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України передбачає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Стаття 382 ЦК України визначає, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (стаття 383 ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У відповідності до ст. 10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитись до будинку в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Стаття 152 ЖК УРСР визначає, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується. З копії листа Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у місті Києві за №10126-103/3112/10 від 31.12.2015 року, який наданий на запит [PERSON], вбачається, що Департамент не реєстрував дозвільних документів, які б надавали право на виконання підготовчих і будівельних робіт, а також не приймали об'єкт в експлуатацію за адресою: [ADDRESS]. Крім того, так як не було надано доступу до квартири, представники Департаменту не мали можливості провести перевірку відповідно до п.9 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.05.2011 року №553. Представник відповідача суду надала копію робочої документації на улаштування балкону в дворівневій квартирі [ADDRESS] Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями (далі - Правила). Згідно п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45 власник наймач (орендар) приміщень житлових будинків мають право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Пунктом 1.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкової території, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Пункт 1.4.4 Правил передбачає, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з п.1.4.5 Правил, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Водночас згідно п.1.4.6 Правил, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Правилами утримання жилих та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005 року визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Згідно з п. п.1.4.3 Правил, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Згідно ст. 189 Житлового кодексу України, особи, винні у порушенні правил користування приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових клітин, ліфтів, під'їздів, прибудинкової території несуть кримінальну, адміністративну та іншу відповідальність згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України, наймач, допустивши самовільне переобладнання або перепланування житлового приміщення зобов'язаний за власний рахунок привести приміщення до попереднього стану. В судовому засіданні не було встановлено, що [PERSON] у відповідності до положень ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» був виданий припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. В судовому засіданні суду не надано документів щодо побудованої чи реконструйованої конструкції біля квартири №70, тому суд не маючи спеціальних знань позбавлений можливості з'ясувати чи потребують роботи, які були проведені власником квартири №70 отримання відповідного дозволу та введення об'єкту в експлуатацію. Суд за клопотанням сторони позивача призначав судову будівельно-технічну експертизу. Проте висновок суду надано не було в зв'язку з ненаданням доступу до квартири. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що їй було відомо про день огляду квартири, проте з поважних причин вона не могла надати доступ до квартири експертам так як власник квартири була на гастролях, а ключі представнику не передала. Проте зазначила, що в будь-який час зможе надати експертам доступ до квартири для проведення експертизи. Суд на виконання положень ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснив представнику позивача можливість повторно направити справу для проведення експертизи, проте представник відмовився від проведення експертизи. Отже, так як судовому засіданні не було встановлено які роботи проводились відповідачем в її квартирі, суд позбавлений можливості встановити повно та об'єктивно всі обставини справи. Крім того, суду не надано доказів, що внаслідок проведення робіт відповідачем були порушені чи порушуються права позивача, а тому, з врахуванням встановленого в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed