Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

19.04.2013 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить розірвати укладений шлюб між позивачем та відповідачем. В обгрунтування заявлених вимог посилається на наступне. 16.12.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі не підтримують подружні відносини, мешкають окремо та не ведуть спільне господарство з жовтня 2012 року. Позивач у жовтні 2012р. переїхав жити до своїх батьків у смт. Пототилівка Харківської області, але коли [INFO] приходив на день народження сина [PERSON] , мав місце статевий контакт позивача та відповідача, від якого народилась донька [PERSON] , [INFO] , але вказане не призвело до відновлення шлюбних відносин. Відповідачем було повідомлено позивача про свою вагітність після розірвання шлюбу. Остаточно шлюбні відносини припинені з січня 2013 року, відповідач надсилає кошти на утримання дітей, придбав на ім`я дітей квартиру [ADDRESS] . З літа 2013 року позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, від яких вони мають дитину [PERSON] , [INFO] . За вказаних обставин, на думку позивача, шлюб не може бути збережений і підлягає розірванню, оскільки сторони мають різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства та виховання дітей. 01.07.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу ( в новій редакції) з порушенням встановленому строку, в якому просить поновити строк на його подання у зв`язку з тим, що відповідач доглядала за своїми дітьми, однак підстав для поновлення пропущеного строку не існує, оскільки заочне рішення скасовано судом 30.01.2019 року, а діти відповідача хворіли починаючи з 11.03.2019 року. А тому суд, вважає прийняти вказаний відзив по справі в якості письмових пояснень відповідача по справі. Представник позивача адвокат Мельник Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник- адвокат Хоссейн Емілі в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували, однак заперечували проти того, що шлюбні відносини між сторонами були припинені з січня 2013 року, а просили встановити факт припинення шлюбних відносин між відповідачкою та позивачем з кінця вересня 2018 року. 19.04.2013 року вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А. 20.04.2013 року судом надано запит до АДП ГУДМС, УДМС України в Харківській області для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на яких повернувся до суду 07.05.2013 року. Ухвалою судді від 13.05.2013 року відкрито судове провадження по справі. 25.06.2013 року ухвалено заочне рішення суду по справі, яким позов задоволено, та шлюб між сторонами розірвано. 16.10.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення по справі, та була розподілена судді Зуб Г.А. Ухвалою судді від 19.10.2018 року вказану справу за заявою відповідача прийнято до розгляду. 27.12.2018 року судом надано запит Харківського міського ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області щодо надання інформації про реєстрацію шлюбу позивача з іншими особами після розірвання шлюбу з відповідачем, відповідь на який повернувся до суду 21.01.2019 року. Ухвалою суду від 30.01.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, та скасовано заочне рішення від 25.06.2013 року по справі, та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідно до протоколу розподілу судової справи раніше визначеному складу суду від 30.01.2019 року справу розподілено судді Зуб Г.А. Ухвалою суду від 26.02.2019 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження по справі відмовлено. 26.02.2019 року відповідачем заявлено відвід судді Зуб Г.А., який визнано ухвалою суду від 26.02.2019 року необгрунтованим, та передано для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України. 26.02.2019 року заяву про відвід судді розподілено судді Ніколаєнко І.В. Ухвалою суду від 27.02.2019 року у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Зуб Г.А. відмовлено. Ухвалою суду від 17.05.2019 року в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про передачу справи за підсудністю відмовлено, закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. В задоволенні клопотань зі сторони як позивача та відповідача в судовому засіданні відмовлено, у зв`язку з тим, що період часу факту припинення шлюбних відносин не впливає на розгляд вказаної цивільної справи. Сторони вступили у шлюб 16 грудня 2011 року, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, актовий запис №739. Сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем по справі. Позивачем на ім`я дітей придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , та надано до суду копії квитанцій про перерахування коштів відповідачу на утримання дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони на примирення не згодні, проживають окремо, та сумісне господарство не ведуть, оскільки позивач на разі перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , від яких народився син [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин та різні погляди на сімейне життя. Згідно з ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4\~статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.\~111, ч. 1 ст.\~112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, а значить збереження сім`ї на підставі наведених вище норм права є неможливим. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення позивача проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується періоду часу факту припинення шлюбних відносин, а саме позивач наполягає, що вони були припинені з січня 2013 року, а відповідач просить встановити з квітня 2018 року, то суд вважає вказати, що ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, судом було повно встановлено обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, враховано відсутність між сторонами спору щодо місця проживання спільних дітей, а також небажання позивача зберегти шлюб та згоду на це відповідача, а тому суд дійшов висновку про неможливість збереження шлюбу з огляду на положення статті 24\~СК України та наявність правових підстав для його розірвання, а встановлення вказаного факту необхідно сторонам для поширення або відсутності правового режиму спільного сумісного майна на певний майновий об`єкт, що не є предметом розгляду даної справи, а тому встановлення вказаного факту вбачається можливим в іншому судовому спорі при розгляді питання для якого необхідний вказаний факт. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved