Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

19 жовтня 2018 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. 13.11 2018 року від Управління Державної міграційної служби у Херсонській області надійшло заперечення, в якому виклали свою правову позицію стосовно задоволення позову, та вказали, що у задоволенні позову не заперечують якщо заявник змінить свої вимоги на встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, оскільки у заявника наявні підстави для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України», у разі встановлення юридичного факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. 05.12.2018 року заявником було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила встановити факт її постійного проживання на території України до 24.08.1991 року. Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що вона постійно проживала на території України з 19 вересня 1988 року по теперішній час, зазначивши, що з 19.09.1988 року прийнята ученицею в «Херсонський універмаг». До 20.03.1989 року проходила повний курс теоретичного навчання за фахом продавець непродовольчих товарів в учбово-курсовому комбінаті Управління торгівлі виконкому Херсонської області. Від 02.10.1991 року була переведена продавцем ІІ категорії підприємства торгівлі «Херсонський універмаг». Наказом від 28 листопада 1994 року звільнена з посади продавця ІІ категорії підприємства торгівлі «Херсонський універмаг» з 05 грудня 1994 року. Тобто з наведеного вбачається, що вона постійно проживала на території України до 24.08.1991 року. У судове засідання заявник [PERSON] не зявилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі. Просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника УДМС. Проти задоволення вимог, а саме постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991 року не заперечував, оскільки у заявника наявні підстави для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України». Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (на той час [PERSON]В.) народилась 01.07.1970 року в ст. Тамань Темрюкського району Краснодарського краю СРСР, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-АГ №398082. Після реєстрації шлюбу 14 листопада 1991 року в м. Херсоні змінила своє прізвище на Кулик, свідоцтво про укладення шлюбу І-КГ №381195. Відповідно до свідоцтва №039344 [PERSON] (на той час [PERSON]В.) з 20.09.1988 року по 20.03.1989 року навчалась за фахом продавець непродовольчих товарів в учбово-курсовому комбінаті Управління торгівлі Херсонського облвиконкому. Як свідчать записи в трудовій книжці АТ-ІІІ №6610661, [PERSON] з 20.09.1988 року по 05.12.1994 року була у трудових відносинах з підприємством торгівлі «Херсонський універмаг». З довідки ПрАТ «Херсонський Універмаг» №428 від 25.09.2018 року також вбачається, що [PERSON] (на той час [PERSON]В.) [INFO] була прийнята з 20.09.1988 року ученицею в Херсонський універмаг та звільнена з посади продавець ІІ категорії з 05.12.1994 року. В особових рахунках підприємства значиться з 1989 року по 1994 рік. На теперішній час [PERSON] перебуває в Україні на законних підставах, що документовано посвідкою на постійне місце проживання серії ХС №048281 видане безстроково, зареєстроване місце проживання якої з 10.04.2009 року в смт Чаплинка, вул.. Шевченко , б.41., і має намір отримати громадянство України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» в редакції Закон від 18.01.2001 №2235-III (із змінами та доповненнями) і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого\~Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Зокрема, згідно ч.ч. 1,7 ст.\~8 Закону України «Про громадянство України»\~на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до\~Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України. Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обовязковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов'язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п. 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року за №215\~в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до\~Закону України\~«Про правонаступництво\~України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку. Так, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обовязків або зобовязань за договором (контрактом). В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 року постійно проживала на території України, зокрема з 20.09.1988 року по 05.12.1994 року навчалась та була у трудових відносинах з підприємством торгівлі «Херсонський універмаг». Таким чином, аналізуючи викладене суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved