Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

18 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про виділ в натурі частки з майна. Позовна заява мотивована тим, що позивачці належить 1/2 частина житлового будинку та господарчих споруд за адресою: [ADDRESS] . Інша частина належить відповідачці [PERSON] . Оскільки у добровільному порядку дійти згоди щодо поділу вищевказаного нерухомого майна сторони не можуть, позивачка просила суд виділити в натурі її частку з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки. Ухвалою суду від 26 квітня 2018 року провадження у справі було зупинено; 24 вересня 2018 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. 07 серпня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено [PERSON] та [PERSON] , законним представником якої є [PERSON] 02 жовтня 2019 року до участі у справі залучено орган опіки та піклування Голопристанської РДА. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили здійснити поділ нерухомого майна в натурі по єдиному варіанту розподілу, запропонованому експертом, та виділити позивачці приміщення у будинку як першому співвласнику. Відповідачі та представник Чухрай В.М. в судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлені належним чином. Адвокат Чухрай В.М. надав до суду заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату, але доказів про поважність причини неявки суду не надав. Відповідачі про причини неявки у судове засідання суд не повідомили. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, а тому вважає за можливе розглянути справу у їхню відсутність. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснив, що при розгляді даної справи права та інтереси неповнолітньої [PERSON] жодним чином не порушуються. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] є: [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.03.2017, посвідчене державним нотаріусом Негра О.А., зареєстровано у реєстрі за №118 з часткою 1/2); [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.06.2016, посвідчене приватним нотаріусом Маршаловою М.В., зареєстровано у реєстрі за №1082 з часткою 1/6); [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.06.2016, посвідчене приватним нотаріусом Маршаловою М.В., зареєстровано у реєстрі за №1083 з часткою 1/6); [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.06.2016, посвідчене приватним нотаріусом Маршаловою М.В., зареєстровано у реєстрі за №1084 з часткою 1/6). Враховуючи, що частки відповідачів (по 1/6 частині) не є достатніми для облаштування однокімнатної житлової квартири мінімально необхідною площею, суд вважає за доцільне співвласникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виділити частку в натурі спільно (1/2). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Згідно з ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Висновком судової будівельно-технічної, земельно-технічної та будівельно-оціночної експертизи №02/19 від 13.06.2019, виходячи з конструктивних особливостей планування домоволодіння, розташування будівель на земельній ділянці, експертом запропоновано два варіанти його поділу. При цьому запропоновано один варіант поділу приміщень в житловому будинку літ «А». Даний варіант розподілу відповідає фактичному користуванню приміщеннями, при якому відповідачка з дітьми фактично проживає в частині будинку, позначеного на схемі поділу приміщень (варіант перший, додаток №1) світло-сірим кольором. При цьому позивачка під час розгляду справи пояснювала, що у будинку не проживає та не має наміру там жити. Враховуючи викладене, а також думку представника органу опіки та піклування, суд здійснює поділ спірного будинку за єдиним запропонованим експертом варіантом, виділивши позивачці приміщення в житловому будинку літ. «А» приміщення 1-2 площею 19,8 м2, а іншу частину приміщень - відповідачам. При визначені порядку користування земельною ділянкою, суд обирає перший варіант, запропонований експертом, оскільки даний варіант відповідає правовстановлюючим документам, та є більш наближеним до фактичного порядку користування. Також суд враховує, що втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності. Таким чином, встановивши, що інтересам сторін найбільше відповідає перший варіант, запропонований висновком експертизи від 13 червня 2019 року, та сприяє вирішенню спору по суті, однак призводить до відступу від рівності часток, суд стягує на користь позивача з відповідачів грошову компенсацію за більшу долю ніж ідеальну. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: approved