Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

19 листопада 2020 року Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (далі - Управління) звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач 12 грудня 2014 року була взята на облік Правобережним управлінням соціального захисту населення ДМР як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО до [ADDRESS] . 15 грудня 2014 року вона вперше звернулася до позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідачу була призначена щомісячна допомога на шестимісячний строк. Реалізуючи своє право на отримання допомоги, відповідач 24 грудня 2019 року черговий раз звернулася до Управління з відповідною заявою про призначення допомоги на наступний шестимісячний строк. На підставі наданих відповідачем документів їй була призначена допомога у період з 24 грудня 2019 року по 23 червня 2020 року у розмірі 1 442,00 гривень щомісячно. Згідно отриманих відомостей від 21 лютого 2020 року, наданих Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо здійснення заходів щодо верифікації достовірності наданої громадянами інформації, які звернулися за призначенням щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було виявлено факт наявності з 15 січня 2020 року права власності у чоловіка відповідача - [PERSON] житлової нерухомості, а саме: квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . При зверненні до Управління для призначення соціальної допомоги 24 грудня 2019 року [PERSON] приховала цю інформацію. Надання відповідачем недостовірних відомостей вплинуло на отримання нею права на призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у зв`язку з чим, відповідачу було припинено надання щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та визначено обсяг надміру виплачених бюджетних коштів за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року у розмірі 2 884,00 грн. З метою повернення коштів у досудовому порядку, відповідачу 02 березня 2020 року було направлено повідомлення щодо припинення надання та повернення надміру перерахованої адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідачем було повернуто на рахунок Управління 700 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь незаконно отриману адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 01 лютого 2020 року по 31 березня 2020 року у розмірі 2 184,00 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника позивача - Павлової О.В. надійшла заява, у якій вона просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та дату судового засідання сповіщена належним чином, відзив на позов не надала, будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Розгляд справи буде проводитись на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 1204002144 від 12 грудня 2014 року [PERSON] взято на облік Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міськради, як внутрішньо переміщену особу (а.с. 8). 15 грудня 2014 року відповідач звернулася до Управління із заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 10). На підставі цієї заяви позивачем прийнято рішення від 18 грудня 2014 року про призначення [PERSON] державної соціальної допомоги з 15 грудня 2014 року по 14 червня 2014 року (а.с. 12). 24 грудня 2019 року відповідач черговий раз звернулася до Управління з відповідною заявою про призначення допомоги на наступний шестимісячний строк (а.с. 11). На підставі цієї заяви позивачем прийнято рішення від 15 січня 2020 року про призначення [PERSON] державної соціальної допомоги у період з 24 грудня 2019 року по 23 червня 2020 року у розмірі 1 442,00 гривень щомісячно. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1997 року (а.с. 9). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачем виявлено факт наявності з 15 січня 2020 року права власності у чоловіка відповідача - [PERSON] житлової нерухомості, а саме: квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-17). При зверненні до Управління для призначення соціальної допомоги 24 грудня 2019 року [PERSON] приховала цю інформацію. Рішеннями позивача від 25 лютого 2020 року відповідачеві було припинено виплату допомоги. (а.с. 18). Відповідно до розрахунку надмірно виплачених коштів, наданого позивачем, розмір надмірно виплаченої адресної допомоги позивачу, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року складає 2 884,00 грн. (а.с. 29). На повідомлення Управління від 02 березня 2020 року та від 30 жовтня 2020 року про припинення права надання та повернення надміру перерахованої допомоги переміщеним особам на проживання у розмірі 2 884,00 грн., відповідачем було повернуто лише 700 грн. (а.с. 20-22). Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно з ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 11 зазначеного Порядку передбачено обов`язок уповноваженого представника сім`ї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п. 12 вказаного Порядку виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні для призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, [PERSON] була повідомлена про відмову в призначенні або припиненні виплат призначених допомог та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї. В заявах про призначення допомоги відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України, та одночасно дала згоду на збір інформації про сім`ю та доходи, що необхідно для призначення допомоги. Таким чином, оскільки [PERSON] при зверненні із заявою про призначення їй адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг було приховано факт перебування з 15 січня 2020 року у власності її чоловіка житлової нерухомості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними та такими, що ґрунтуються на законі, а отже підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача, а отже з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2102 гривні 00 коп. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved