Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

18 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, просила стягнути з [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання. На підтвердження вимог вказала, що син навчається в Криворізькому коледжі національного авіаційного університету на 2 курсі денного відділення, строк закінчення навчання - 30 червеня 2017 року. Зазначила, що повнолітня дитина не працює, стипендію не отримує. На сьогоднішній день, син перебуває на її утриманні, при цьому відповідач працює, має дохід, однак допомоги дитині добровільно не надає. Позивачка самостійно утримувати дитину не має змоги. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що є поштові повідомлення в матеріалах справи. Суд вважає можливим справу розглянути заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], який навчається в Криворізькому коледжі національного авіаційного університету на 2 курсі денного відділення, строк закінчення навчання - 30 червеня 2017 року. Повнолітній син [PERSON]не працює, стипендію не отримує, інших джерел для існування не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, однак батько матеріальної допомоги сину не надає. Відповідач працює та має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини в період її навчання. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини на термін її навчання, і аліменти у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на час навчання повнолітнього сина, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved