overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись в позовній заяві, що з 08 червня 2002 року знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом зі мною і знаходиться на моєму утриманні та вихованні. Майна, яке підлягає розподілу, не мають. З відповідачем спільне життя не склалось, подружні стосунки припинені з липня 2015 року, відповідач проживає окремо від позивача та сина, примирення не можливе. Позивач в позовній заяві просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Сторони надали суду заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність. Позивачем надано до суду письмову заяву, в якій просить розірвати шлюб, справу розглянути в його відсутність. Відповідачем до суду надано письмову заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, просить розглянути в його відсутність. Суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем мешкання сторін, для відома. Суд, перевіривши матеріали справи прийшов до наступного. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований 06 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №99. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спір між подружжям про розподіл майна, відсутній, також відсутній спір про місце мешкання та виховання дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно статті 112 Сімейного кодексу України, суд зясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом зясовано, що подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, майновий спір відсутній, спір про місце мешкання та виховання дитини не мають. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він зареєстрував шлюб з відповідачем 09.11.1991 року у виконкомі Порубнянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, актовий запис за №45. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З 2013 року вони не проживають як подружжя, цьому передувало відсутність спільних інтересів та різні погляди на життя, на підставі чого виникали сварки і скандали, що і призвело взаємного відчуження. Вважає, що сімя розпалась остаточно та просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить шлюб розірвати, а справу розглянути у його відсутності. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, хоча в належному порядку була повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги обгрунтованi та пiдлягають задоволенню. Так, із свідоцтва про шлюб серії І-МИ №441655 вбачається, що 09.11.1991 року у виконкомі Порубнянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис №45. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини на даний час між сторонами фактично припинені, як подружжя вони не проживають з 2013 року, і причиною розірвання шлюбу стали постійні сварки та скандали, які і призвели до фактичного розпаду сімї. Неявку відповідача в судове засідання суд розцінює, як її небажання зберегти сімю. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд дiйшов висновку, що сторони по справі не підтримують подружні стосунки, сiмя розпалась остаточно i шлюб необхiдно розiрвати, оскільки його збереження суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2003 року, актовий запис № 53, від якого неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2011 року подружні відносини та спільне проживання між сторонами припинено у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, вважаючи також неможливим збереження сімї та примирення з позивачем, просила залишити їй шлюбне прізвище, про що вказала у письмовій заяві (а.с. 13). Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 28 лютого 2003 року зареєстрували шлюб (а.с. 4), від якого неповнолітніх дітей не мають. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено з квітня 2011 року в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин. Спору про спільне майно між сторонами немає. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї [PERSON] суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2008 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Діти мешкають разом з позивачем. В родині [PERSON] часто виникали свареки, які призвели до втрати почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. У вересні 2014 року сімейні стосунки зупинені. Сторони мешкають за різними адресами. Позивач вважає, що сімейні відносини припинені назавжди, їх поновлення і збереження не можливе. Просить шлюб розірвати, дітей на виховання і проживання залишити з нею. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити їй [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На позовних вимогах наполягає, не заперчує проти постановлення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 06 червня 2008 року сторони [PERSON] і [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області зареєстрували шлюб, актовий запис №110. Сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з вересня 2014 року, позивач [PERSON] мешкає у [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] мешкає по [ADDRESS], що свідчить про те, що сторони разом не мешкають, спільним побутом та господарством не пов'язані. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітніх дітей суд вважає за необхідне залишити проживати з матір'ю. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказала, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року. Мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З грудня 2015 року сімейні стосунки між подружжям [PERSON] припинено. Причинами їх зупинення стали часті сварки, які призвели до втрати взаєморозуміння між сторонами та поваги один до одного. Вони не мають наміру їх поновлювати, тому що мешкають за різними адресами. Позивач просить шлюб розірвати, доньку залишити мешкати разом з нею, а прізвище після розірвання шлюбу залишити їй як «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду вона надала заяву про розгляду справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є поштове повідомлення. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 22 грудня 2007 року сторони [PERSON] та [PERSON] у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстрували шлюб, актовий запис №1353. Сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили спільне проживання з грудня 2015 року, тому що в родині часто виникають сварки з приводу різних поглядів на сімейне життя. Суд вважає, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Сторони проживають окремо один від одного і фактично сімейних відносин між ними не має. Поновляти сімейні стосунки вони не бажають. Неповнолітню доньку суд вважає за необхідне залишити проживати з матір'ю. Батько дитини не надав суду будь-яких заперечень проти цього. Суд вважає за можливе залишити позивачу прізвище «[PERSON]» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 15 вересня 2012 року перебуває із відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. . Від шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось. Назаваді стали протилежні погляди на шлюб та сімейні цінності, а також постійні непорозуміння, внаслідок чого почастішали сварки та скандали. Через це позивач втратив до дружини почуття поваги, що унеможливлює будь-яке подальше сімейне життя або примирення в майбутньому. Сімейні відносини між сторонами припинені в кінці липня 2015 року і починаючи з вересня 2015 року не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем (а.с.2-3). Позивач надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. (а.с. 14). Відповідач надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. (а.с. 15). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 15.09.2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке було видане повторно, серії І-КИ № 245500 від 26.07.2013 року, актовий запис 264 (а.с.4). У позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-КИ № 454067 від 15.10.2013 року, актовий запис 579 (а.с.5). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18 вересня 2004 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Позивач у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2004 року, актовий запис № 1250 (а/с 4). Від даного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а/с 9, 10). Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач звернулася з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що не може оформити право власності на спадкове майно - житловий будинок та земельні ділянки, яке залишилося після смерті тітки у зв'язку з тим, що пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а саме: подавши письмову заяву у шестимісячний строк до Крухиничівської сільської ради, була переконана, що секретар надасть другий примірник заяви до нотаріальної контори, і позивач зможе в зручний для неї час оформити право на спадкове майно. Інших спадкоємців немає. Просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася за заповітом після смерті рідної тітки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, зазначених у позовній заяві і останній пояснив, що подавши заяву в Крухиничівську сільську раду, позивач вважала, що прийняла спадщину. Пропущений строк незначний. Інших спадкоємців на дане майно немає. Представник відповідача позов визнав і вказав, що по наявних в раді документах позивач є єдиним спадкоємцем після смерті тітки. За заповітом від 12.03.1997 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а. с. 4). Згідно з довідкою Крухиничівської сільської ради № 292 від 02.09.2014 року після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON], інших спадкоємців немає (а. с. 10). За спадковою справою № 258/2015 від 16.12.2015 року позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Постановою завідувача Локачинської нотаріальної держнотконтори від 16 грудня 2015 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що у встановлений строк він не подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 11). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустить строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за заповітом, не може оформити спадщину в звязку з тим, що пропустила строк для її прийняття. Суд вважає, що позивач пропустила даний строк з поважної причини. Отже, позов підставний і підлягає до задоволення. Судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

17 грудня 2015 року позивач, змінивши предмет позову, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] розірвання договору найму, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач зареєстрована у спірній квартирі, однак з лютого 2005 року відповідач в квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, особистих речей в квартирі не має. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися. У поданій письмовій заявіпредставник позивача дала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач та третя особа до суду також не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.04.1995 (а.с. 6-7). Відповідно до довідки № 3757 від 25.09.2015 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 11). 28 лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір найму (піднайму) жилого приміщення, відповідно до умов якого позивач здала відповідачеві в найм для проживання кімнату житловою площею 47,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). З лютого 2005 року по теперішній час [PERSON] у вказаній квартирі не проживає, що підтверджується актом від 25.09.2015 (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про розірвання договору найму ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Разом з тим, оскільки за змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України наслідоквідсутності без поважних причин понад один рік у вигляді втрати права користування житлом передбачений для члена сім'ї власника житлового приміщення, яким для [PERSON] для позивача не являється, позовна вимога про визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, не підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

17 грудня.2015 року рішенням Канівського міськрайонного суду позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про визначення порядку спілкування з дитиною задоволено. Визначено порядок участі батька [PERSON] в спілкування з сином [PERSON]. З ініціативи суду ставиться на вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, у звязку з тим, що позивачем згідно квитанції № 234 від 15.10.2015 помилково сплечено судовий збір не на той рахунок. В судове засідання сторони не звились, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах. У відповідності до п. 4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі щодо питання про стягнення судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2015 року Канівським міськрайонним судом постановлено рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Канівської районної державної адміністрації Черкаської області, Служба у справах дітей Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області про призначення порядку спілкування з дитиною. Визначено порядок участі батька [PERSON] в спілкування з сином [PERSON], 27.09.2011року народження, в такий спосіб: - систематичні побачення з відвідуванням місця проживання батька - с. Мартинівка, вул.. Піонерська, 7 Канівського району Черкаської області - кожного другого тижня з п'ятниці 15:00 години до неділі 17.00 години, - надання можливості спільного відпочинку з сином на літні канікули в межах одного місяця і 15 днів та 7 днів під час новорічно-різдвяних свят в період з 01 січня до 14 січня. У звязку з тим, що позивачем згідно квитанції № 234, від 15.10.2015 помилково сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. не на той рахунок, слід вважати, що судом не вирішено питання про судові витрати. З огляду на викладене необхідно стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн. з позивача на користь держави.

Outcome: approved