Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

19.10.2015 року [PERSON] звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що в період шлюбу в них з відповідачем народилася дитина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається в 10 класі ЗОШ № 12 у звязку з чим позивачка несе додаткові витрати на оплату репетиторів. Крім того вимушена сплачувати рахунки за оренду житла оскільки є з сином вимушеними переселенцями. Відповідач маючи стабільний матеріальний дохід, ухиляється від покладений на нього сімейним кодексом обовязків та добровільно не здійснює регулярну матеріальну підтримку на утримання дитини, а допомогу надає лише по бажанню. Інших зобовязань по виплаті аліментів чи утримань відповідач не має. Просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\2 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до дня досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи належним чином була повідомлена, надала право представляти свої інтереси своєму представнику. Представник позивача, [PERSON], що діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, зазначив, що позивачка з сином є вимушеними переселенцями, а тому вимушена нести великі витрати по організації свого життя та своєї дитини. Має малий власний дохід якого не вистачає для повного матеріального забезпечення дитини та організації його соціального та освітнього життя, у звязку з чим вважає достатнім розміром аліментів у вигляді ? частини від доходів відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини доходів. Аліменти в розмірі ? частини не визнав оскільки на сьогоднішній день така сума від його заробітку є суттєвою для нього особисто тому що він вимушений винаймати житло як переселенець та організовувати власний побут через те що все його майно знаходиться на окупованій території. Крім того він також допомагає своїм батькам, які залишилися в м. Донецьку. Зазначив, що ніколи не відмовлявся від допомоги на утримання дитини та пояснив, що за місцем своєї роботи подавав заяви про відрахування з його зарплатні аліментів на утримання дитин, однак позивачка не надала бухгалтерії реквізитів куди саме необхідно відраховувати ці кошти. Представник відповідача, адвокат [PERSON] який діє на підставі угоди про надання юридичних послуг в судовому засіданні позов визнав частково та не заперечував проти стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини доходів. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії І-НО № 166844 виданого Калінінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, актовий запис № 234 (а.с. 8) який на теперішній час проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Одним з важливих прав дитини є її право на утримання, тобто забезпечення їй належного рівня життя, складовими якого виступають забезпечення \~повноцінного харчування, навчання, проживання, виховання. Цей обовязок закріплений як у Конституції Україні та Сімейному кодексі України так і на міжнародному рівні (Конвенції \~про \~права дитини, іншими міжнародно-правовими договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України).\~ Таким чином суд приходить до переконання, що відповідач повинен утримувати свого сина та сплачувати аліменти на його утримання, оскільки на теперішній час дитина проживає разом з матірю, яка є переселенкою та вимушена винаймати житло і має дохід, який не може в повній мірі запезпечити належний рівень життя дитини, ходить до школи та займається додатково з репетиторами у звязку з чим суд вважає батьківським обовязок відповідача сплачувати аліменти позивачці по утриманню їх спільної дитини Визначаючи розмір аліментів, який буде стягуватись з відповідача суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини ; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного\~віку окрім, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, приймаючи до уваги розмір доходів відповідача, відображений у наданих суду довідках про доходи з місця його роботи, той факт, що відповідач також є вимушеним переселенцем та повинен нести додаткови витрати по оренді житла, допомагає похилим батькам, що залишилися на тимчасово окупованій території, також враховує його особисті потреби в контексті особистих суспільно соціальних витрат в результаті чого, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні факти підтверджені письмовими доказами, та

Outcome: partial