Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

19 жовтня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також, 725,00 грн. додаткових витрат на розвиток здібностей дитини та судових витрат на правничу допомогу в сумі 1 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею і потребує постійного догляду та матеріальних витрат. Ухвалою судді від 14 січня 2019 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач в наданий судом строк, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.6), і відповідно до ст.ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дочки. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Щодо вимог позивача про стягнення додаткових витрат на розвиток здібностей малолітньої [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу ст.185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд при розгляді позову виходить з того, що аліменти не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини та в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. З матеріалів справи, зокрема із копій довідок від 17.10.2018, 18.10.2018 (а.с.8-9), вбачається, що [PERSON] , 2013 р.н., займається у приватній хореографічній студії та навчається в Креативному центрі «Просто» на курсах «Риторика та етика» і «Академія лідерства» і потребує додаткових матеріальних витрат для оплати за навчання, що є особливими обставинами, передбаченими ч.1 ст.185 СК України. Отже, вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на розвиток здібностей малолітньої дитини у розмірі 725,00 грн. є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, з урахуванням того, що обоє батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані зазначеними особливими обставинами. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір (судові витрати) у розмірі 704,80 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.3 ст.137 ЦПК України) На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано суду Договір про надання правничої (правової) допомоги №2/17-10/18 від 17.10.2018 (а.с.16), Акт виконання/надання правничих (правових) послуг від 19.10.2018 (а.с.17), квитанцію до прибуткового касового ордера за №1/19-10/18 від 19.10.2018 про прийняття від [PERSON] адвокатом Ковальовою Н.М. 1 200,00 грн. (а.с.17-а). Враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 200,00 грн.

Outcome: partial