Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

17 листопада 2015 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа - Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації. З урахуванням уточнень, [PERSON] посилається на те, що їй та членам її сім'ї на підставі ордеру від 18.09.1975 року, виданого рішенням Індустріальної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська було надано квартиру [ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані - позивач, її син та відповідач. [PERSON] та [PERSON] з січня 2000 року не проживають у квартирі, особистих речей у квартирі немає. У зв'язку із наведеним, [PERSON] прохає суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 26 квітня 2016 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON], треті особи - Територіальна громада в особі Дніпропетровської міської ради, Комунальне виробниче житлово-експлуатаційне підприємство Індустріального району м. Дніпро, служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпро ради про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою, визначення порядку користування приміщеннями квартири та зобов'язання вчинити певні дії. З урахуванням уточнень, [PERSON] посилається на те, що від та його неповнолітня донька [PERSON] весь час зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS], у вказаному житловому приміщенні знаходяться його та доньки речі. У зв'язку із наведеним, [PERSON] прохає суд: вселити його та неповнолітню доньку [PERSON] у квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою; зобов'язати [PERSON] надати ключі від вхідних дверей квартири; визначити порядок користування приміщенням квартири, виділивши у користування [PERSON] та [PERSON] одну суміжну ізольовану житлову кімнату розміром 12,8 кв. м, а [PERSON] та її малолітній дитині виділити ізольовану житлову кімнату розміром 10,6 кв. м., суміжну неізольовану кімнату розміром 20 кв. м. та допоміжні площі (кухня - 5,6 кв. м., туалет з ванною - 2,8 кв. м., коридор - 2,9 кв. м.) залишити в загальному користуванні. Позивач (відповідач) [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали первісні позовні вимоги, прохали задовольнити позов. Відповідач (позивач) [PERSON] заперечив проти первісного позову, прохав задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник Служби у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпро ради в судових засіданнях первісний позов не визнав, просив задовольнити зустрічний позов, оскільки характер спірних правовідносин порушує право неповнолітньої [PERSON]. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі та відповідні пояснення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити, частково задовольнивши зустрічні позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та членам його сім'ї на підставі ордеру від 18.09.1975 року, виданого рішенням Індустріальної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська було надано квартиру [ADDRESS]. Згідно довідки № 1213/4063 від 25.12.2015 року, виданих Індустріальним районним відділом в м. Дніпропетровськ Державної міграційної служби України ГУ в Дніпропетровській області, згідно обліків житлового експлуатаційного підприємства № 28 станом на 25.12.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані громадяни: [PERSON], 2000 року народження; [PERSON], 1991 року народження; [PERSON], 2014 року народження; [PERSON], 1975 року народження. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку. На підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] знято з реєстрації у квартирі [ADDRESS]. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2015 року скасоване. Згідно актів та заяв сусідів [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] із 2009 року по даний час проживають у квартирі [ADDRESS]. У зв'язку із зняттям з реєстраційного обліку [PERSON] особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] відкрито на її брата [PERSON] складом сім'ї з 3 осіб, в т.ч. мати - [PERSON], племінниця - [PERSON], у відповідності до рішення виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради № 125 від 13.03.2009 року. Актом обстеження умов проживання від 04.04.2016 року складеного спеціалістом Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та його донька [PERSON]. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом надано належну оцінку нотаріально завірених заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно яких вони мають дружні стосунки з [PERSON] та з її слів їм відомо про те, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], але фактично в цій квартирі не проживає, ознак проживання вони не помітили. Крім того, виходячи із пояснень представника позивача (відповідача) [PERSON] судом встановлено, що між сторонами склалися конфліктні взаємовідносини, що також підтверджується заявами до правоохоронних органів щодо вчинення правопорушень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідності до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач (відповідач) [PERSON] звернувшись до суду посилалася на те, що відповідач (позивач) [PERSON] та його неповнолітня донька втратили право користування житловим приміщенням (квартирою) на підставі ст. 405 ЦК України. Однак із матеріалів справи випливає, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS], у зв'язку із чим у неї відсутнє право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами. Згідно ст. 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. У відповідності до ст.104 ЖК УРСР, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. У зв'язку із наведеним, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги [PERSON] щодо визначення порядку користування приміщенням квартири необхідно відмовити, оскільки власником (наймодавцем) квартири [ADDRESS] є відповідний орган місцевого самоврядування, який вирішує питання щодо порядку користування квартирою та укладення окремого договору найму. Однак із матеріалів справи вбачається, що відповідач (позивач) [PERSON] із вказаним питанням до компетентного органу місцевого самоврядування не звертався та відповідне рішення не ухвалювалося. Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації є необґрунтованими, у зв'язку із чим не підлягають задоволенню. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині реєстрації в квартирі та зобов'язання вчинити певні дії на його користь є обґрунтованими та підтверджуються відповідними доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні зустрічної позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 21 коп., у зв'язку із чим зазначену суму необхідно стягнути з позивача (відповідача) [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial