Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~19.06.2015р. позивач звернувся\~\~до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на будинок, розташований за адресою: м.Миколаїв смт.Матвіївка вул.Кучубея буд. 4. В обгрунтування\~\~позовних вимог позивач вказав, що 21.09.2012р. померла його мати - [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Мати на випадок своєї смерті склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках позивачу та [PERSON] Однак, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на один і той самий будинок видані різні правовстановлюючі документи на різних співвласників з різними назвами вулиць, що не дає встановити склад спадкового майна. Дійсно в наданих до нотаріальної контори документах є протиріччя, а саме: у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданий виконавчим комітетом Центральної районної ради народних депутатів від 25.02.1988р., зазначено, що власниками є [PERSON] та [PERSON], розбіжність полягає в тому, що свідоцтво видане у 1988р., а [PERSON] помер 15.10.1976р. Крім того, перші два свідоцтва видані на будинок, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, смт.Матвіївка, вул.Кірова, поовулок 3, буд 4, останнє - на будинок за адресою: м.Миколаїв, смт.Матвіївка, вул.Кочубея, 4, хоча це один і той самий будинок, проте знайти рішення про перенайменування вулиці не вдалось. На підтвердження того, що один і той самий будинок №4 з різними назвами вулиць є одним об'єктом нерухомого майна підтверджується копією техпаспорту від 28.01.1988р., копією техпаспорту від 03.09.1974р., будинковою книгою. На підставі викладеного, просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Від представника відповідача надійшла заява, про розгляд справи у їх відсутність, рішення просить прийняти на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог діючого законодавства. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу №40/2013 до майна померлої 21.09.2012р. [PERSON] СР №54085083, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21.09.2012р. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 10/. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, з чого б воно не складалось та де б не знаходилось, заповіла своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних долях кожному /а.с. 17/. 22.01.2013р. [PERSON] подала до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті матері - [PERSON], за заповітом та за законом /а.с. 45 оборот/. 22.01.2013р. [PERSON], син [PERSON], подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] /а.с. 46/. 03.06.2013р. державним нотаріусам винесена постанова про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку №4 по вул.Кочубея смт.Матвіївка у м.Миколаєві після смерті [PERSON], так як на один і той самий будинок видані правовстановлювальні документи на різних співвласників з різними назвами вулиць, що унеможливлює встановлення складу спадкового майна /а.с. 6/. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач, як син [PERSON], позивач звернувся до нотаріуса у встановлені законом строки із заявою про прийняття спадщини. Позивачем надані наступні правовстановлюючі документи на спадкове майно : Свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.1977р., згідно якого після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] та син [PERSON], є спадкоємцями у рівних долях 1/2 частини жилого будинку у м.Микоалєві смт.МАтвіївка вул.Кіровіа, провул.3 буд. 4, що належав померлому на підставі довідки Матвіївської сільської ради від 12.12.1977р. /а.с. 13/; свідоцтво про право власності, видане державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 15.12.1977р. [PERSON], яким посвідчено право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаного жилого будинку на підставі ст. 22 КпШС Української РСР /а.с. 14/; свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Центральної районної ради народних депутатів від 25.02.1988р., яким посвідчено належність на праві особистої власності будинку №4 по вул.Кочубея смт.Матвіївка м.Миколаїв, [PERSON] та [PERSON], зареєстровано у БТІ 25.02.1988р. /а.с. 16/. Згідно інформації із Державного архіву Миколаївської області, за період з 1974-1979р.р. рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих (з листопада 1977р. - народних депутатів), рішення про перенайменування вул.Кірова на вул.Кочубея у м.Миколаїв, не виявлено /а.с. 28/. На підтвердження того, що один і той самий будинок №4 з різними назвами вулиць є одним об'єктом нерухомого майна, позивач надав : копію техпаспорту від 28.01.1988р. /а.с 18-20/, копію техпаспорту від 03.09.1974р. /а.с. 21-24/, будинкову книгу /а.с. 25-27/. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved