Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

17 листопада 2015р. заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В обґрунтування своїх заявлених вимог, заявник посилається на те, що на підставі договору міни від 14 березня 1997 року, укладеного між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з одного боку, та заявником, [PERSON], з іншого боку, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], заявник набув право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2005 року, яке набрало чинності, право власності на ? частку квартири № 2 в будинку № 61 по вул, Молодогвардійській у м. Дніпропетровську визнано за [PERSON], з якою заявник перебував в зареєстрованому шлюбі до грудня 2006 року, на іншу частку згаданої квартири право власності визнано за ним, [PERSON] У 2015 році заявник вирішив продати [PERSON] належну йому частку квартири, але при зверненні до нотаріуса зясувалося, що в тексті договору міни, укладеного між ним та колишніми співвласниками квартири 14 березня 1997 року, на підставі якого він набув право власності на квартиру [ADDRESS], його прізвище записано невірно: замість [PERSON] записано [PERSON]. До цього часу заявник не звернув на цю обставину уваги, оскільки в технічному паспорті на квартиру відповідні записи, щодо зміни власника квартири було зроблено російською мовою. При реєстрації заявника за згаданою адресою ніяких питань не виникло. Без усунення цієї розбіжності заявник не може розпорядитися за власним бажанням належною йому на праві власності часткою квартири. Посилаючись на викладені обставини, заявник просив визнати юридичний факт, що він, [PERSON], вказаний у паспорті серії АМ № 1287277, який видано 16 березня 2001 року Самарським районним відділом Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області, та [PERSON], вказаний в договорі міни, укладеному 14 березня 1997 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідченому державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 3 - 592) та зареєстрованому 06 жовтня 1997 року Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації (по реєстру № 132 п) є одна й та сама особа, а згаданий правовстановлюючий документ належить йому - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представники заявника [PERSON] та [PERSON] підтримали свої вимоги, просили задовольнити і пояснили, що при перекладі прізвища заявника було допущено орфографічну помилку. Представник заінтересованої особи Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. (а.с.20). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, що в матеріалах справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON]О набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору міни від 14 березня 1997 року, укладеного між громадянами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за № 3- 592), та зареєстрованого в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997 року (за реєстром № 132 п). (а.с. 5). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 11.03.1997р. квартира знаходиться на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку та складається з двох житлових кімнат площею 13,0 кв.м. та 13,3 кв.м., коридору (5,6 кв.м.). санвузлу (2,8 кв.м.), кухні (6,8 кв.м.) та коридору площею 3,5 кв.м.. Загальна площа квартири становить 45,0 кв.м. (а.с.6-8). На підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2005 року, яке набрало чинності, право власності на ? частку квартири № 2 в будинку № 61 по вул, Молодогвардійській у м. Дніпропетровську визнано за [PERSON], на іншу частку квартири право власності визнано за [PERSON] (а.с.9). Листом від 08.10.2015р. №2696/01-16 Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON] про те, що документи за 1997 рік знаходяться в архіві, тому вирішення питання, яке було порушено мною в заяві на даний час є неможливим. (а.с.14). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища заявника в право встановлювальному документі - договорі міни від 14 березня 1997 року, на підставі якого ним було набуто право власності на квартиру [ADDRESS], та його особистому паспорті, виданого Самарським РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області 16.03.2001р., (згідно даним паспорту - [PERSON], в договорі міни - [PERSON]), є наслідком довільного перекладу прізвища з російської «Калиновский», на українську мову, з боку осіб, які заповнювали та видавали документи українською мовою. Положеннями ст.57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. В силу ч.3 ст.59 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 1 ст.257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Суд вважає, що заявник та її представник довели свої вимоги. Аналізуючи наведені вище норми права та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved