overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

18.03.2014 року позивач звернулася з позовом про визначення їй додаткового строку в три місяці для подання заяви для прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим у справі постановлене заочне рішення, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON], залишилося спадкове майно. Спадкоємицею першої черги спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. є його дочка [PERSON], позивачка у справі У визначений законом шестимісячний термін, позивачка із заявою до нотаріальної контори не зверталася, так як вважала, що звернення до приватного нотаріуса буде достатнім. Як визначено ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Наведену позивачкою причину, через яку вона пропустила визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд знаходить поважною. Крім того, згідно інформаційного листа Новосанжарської райдержнотконтори від 07.04.2014 року № 780/01-16, після померлої [INFO] [PERSON], заведена спадкова справа №602/2004 від 24.09.2004 року, де єдиною спадкоємицею, згідно поданої заяви про прийняття спадщини є [PERSON], позивачка у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

18.03.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісяця до повноліття дітей. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2005 року. Від шлюбу мають двох дітей сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], діти знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки фізично здоров, працює, має достатній дохід, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. У свідоцтві про народження дітей відповідач записаний батьком дітей. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів свого заробітку щомісячно до повноліття дітей. Позивачка надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, на своїх позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в суд не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд згідно ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2005 року. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], які проживає з позивачкою та знаходиться на її вихованні та утриманні. Згідно свідоцтва про народження дітей батьком дитини є відповідач. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання дітей, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дітей, їх вік і матеріальне становище, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоров, працездатний, не має інших аліментних зобов'язань перед іншими особами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця до повноліття дитини. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

18.03.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивачка на позові наполягає, відповідач позовні вимоги визнав. Про день та час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини: відповідач - [PERSON] є батьком неповнолітнього: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 15.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 313, з якого вбачається, що на цей час дітині не виповнилось повні вісімнадцять років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з того, що відповідач як платник аліментів є працездатний, з його заробітку може проводитись стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за можливе задовольнити позов, встановив до стягнення на користь позивача аліменти, у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку, але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 п. 1 ЦПК України рішення в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. . Відповідно до ст. 88 ЦПК України , з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

18.03.2014 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось у зв'язку із тим, що сторони перестали розуміти один одного, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. З листопада 2013 року подружжя не підтримує шлюбних стосунків, тому позивачка просить суд розірвати шлюб не надаючи сторонам строку для примирення. Позивачка та відповідач до початку судового розгляду подали заяви про розгляд справи без їх присутності. За змістом поданих заяв, позивачка позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги, а відповідач позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.12.2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільногоь стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2393. Подружжя має неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Сторони не проживають разом, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини між сторонами припинені. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно досліджено мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сторони не проживають разом, спільним побутом не пов'язані. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

18.03.2014 року рішенням Красноградського районного суду Харківської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05.06.2009 року (справа № 2-457/09) на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1/3 частини від усіх його видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду чинності і до повноліття дітей. 26.09.2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про винесення додаткового рішення, у зв'язку з тим, що у рішенні суду та виконавчому листі не зазначено, що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450, 00 грн. стягнути на кожну дитину. Сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обов'язковою. Враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та їх присутність не є обов'язковою при ухваленні додаткового рішення, суд вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення аліментів в розмірі 450, 00 грн. на кожну дитину, враховуючи наступне. Відповідно до рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18.03.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 05.06.2009 року (справа № 2-457/09) на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1/3 частини від усіх його видів заробітку на тверду грошову суму в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду чинності і до повноліття дітей, однак не зазначено що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 450, 00 грн. стягнути на кожну дитину, так як це було позовною вимогою. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 18.03.2014р. прокурор Марківського району в інтересах держави в особі Кабичівської сільської ради звернувся до суду з цією заявою в якій зазначив, що 11.11.2012р. помер [PERSON], який за час свого життя отримав Державний акт на земльну ділянку серії І-ЛГ № 051257, площею 9,32 га. на території Кабичівської сільської ради. У день його смерті відкрилася спадщина за місцем проживання спадкодавця, тобто в с. Кабичівка Марківського району. Протягом більш ніж одного року після відкриття спадщини будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується відповідною довідкою нотаріуса. В судовому засіданні прокурор Харабара Т. Ю. підтримала вимоги та просить заяву задовольнити. Голова Кабичівської сільської ради в судове засідання не зявився, надав заяву в котрій прохав розглянути справу без його присутності. Вислухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розрядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Частиною 1 ст. 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Статтею 14 Конституції України, ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Що обумовлює наявність державних інтересів у сфері визначення власника земель та її раціонального використання відповідно до вимог земельного законодавства. Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. При здійсненні перевірки прокуратурою Марківського району було виявлено, що протягом більш ніж одного року після відкриття спадщини будь-які спадкоємці із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталися, що підтверджується відповідною довідкою нотаріуса. При таких обставинах заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

18.03.2015 [PERSON] звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач є його батьком. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до часу закінчення ним навчання. У судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд дослідивши матеріали справи доходить висновку, що позов підлягяє задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є сином і батьком відповідно, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 03.04.1997, видане відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис за № 268, батьком дитини зазначений [PERSON]./а.с. 4/ Згідно із довідкою №258 від 02.03.2015 [PERSON], 1997 р.н., є учнем Західно-Донбаського професійного ліцею м. Павлограду, терміном навчання з 27.08.2012 по 28.06.2015. /а.с. 3/ Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини в досудовому порядку сторони не дійшли. Відповідач працює, інших утриманців не має, стягнень за виконавчим документом з нього не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 гривень (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

18.03.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 06.08.2011, актовий запис № 1226. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинили своє існування з листопада 2014 року. Спільне господарство не ведеться, в сім'ї часто виникають сварки та суперечки. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. З приводу розподілу майна спору не виникає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з нею. Просить суд розірвати шлюб, дошлюбне прізвище відновлювати не буде. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позовну заяву визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06.08.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1226 (а.с.3). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2014 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

18.03.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.02.2015 шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, витрат на утримання сина не несе. Зазначає, що на теперішній час вона не працює, її матеріальне становище є вкрай нужденним, а відповідач працює трактористом в ТОВ «Монофіламент» та одержує заробітну плату. Вважає, що відповідач спроможний надавати дитині матеріальну допомогу, однак не бажає цього робити добровільно. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі (а.с.17). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.14), надіслав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.18). У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13.02.2015, яке набуло законної сили 03.03.2015, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5-6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], батьками якого вони являються (а.с.7). Батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, що передбачено ст. 180 Сімейного кодексу України. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а, отже, аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини і відповідача, обставини даної справи та визнання позову відповідачем, і вважає за необхідне

Outcome: approved