Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

19.11.2019 року представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрія Вікторовича про застосування наслідків недійсності правочинів. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник позивача зазначив, що в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнекс» за Договором про надання кредитної лінії № СR 07-294/28-2 від 11.06.2007 року зі змінами від 04.07.08 та від 17.07.08 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» та [PERSON] 11 червня 2007 року було укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2 зі змінами від 04.07.08 та від 15.08.08, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, 1752. Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку Банку, згідно вказаного Договору іпотеки, були внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У відповідності до Договору іпотеки, [PERSON] було передано в іпотеку нерухоме майно садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 3223155400:03:003:0088, яке належало [PERSON] на праві власності. В зв`язку з порушенням виконання зобов`язань по Кредитному договору та Договору іпотеки, 01 квітня 2009 року Банк звернувся із зустрічним позовом до Обухівського районного суду Київської області до майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на Предмет іпотеки. 03 червня 2010 року у справі № 2-315/10 Судом було ухвалено рішення про задоволенні позовних вимог Банку у повному обсязі. 30 вересня 2010 року рішення Суду набрало законної сили, в зв`язку з чим було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки. 23 червня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., яка посвідчувала Договір іпотеки, та отримав Інформаційну довідку № 128774137 від 23.06.18 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно Предмету іпотеки. Відповідно до даних Інформаційної довідки № 128774137 від 23.06.18, вказані записи про обтяження були погашені 05.04.2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку: 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05.04.2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження: 9295774; реєстраційний номер обтяження 5111033; дата перенесення - 05.04.2015 року о 18:21:13.Після перенесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані обтяження були припинені: Відомості про припинення запису про іпотеку: 9295755 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 17:45:14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524087 від 05.04.2015 17:40:46; Відомості про припинення запису про обтяження: 9295774 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 18:21:37, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524123 від 05.04.2015 18:18:55. Виконавче провадження № 22931475 відкрите, призначено експерта, висновок про оцінку майна та дані щодо його реалізації у Банку відсутні. кредитні зобов`язання ні Позичальником - ТОВ «ЮНЕКС», ні майновим поручителем - [PERSON] , не виконані, заборгованість по Кредитному договору не сплачена. Договір іпотеки є чинним, в судовому порядку не визнавався недійсним або припиненим. Банк не надавав згоди на відчуження Предмету іпотеки, зокрема на продаж Предмету іпотеки [PERSON] . Ухвалою судді від 14.01.2020 року відкрито провадження по справі призначено підготовче судове засідання за загальними правилами провадження. Ухвалою суду від 05.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представники позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідач Бабенко М.П. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала до суду відзив в якому зазначила, що викладенні обставини справи є безпідставними та не обґрунтованими, просила застосувати строки позовної давності. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Інші особи в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце проведення засідання були належно повідомлені. Суд, вислухавши представникові сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнекс» за Договором про надання кредитної лінії № СR 07-294/28-2 від 11.06.2007 року зі змінами від 04.07.08 та від 17.07.08 (надалі по тексту - «Кредитний договір») між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК», що підтверджується статтею 1 Статуту Банку у новій редакції від 20.11.18 (надалі - «АТ «ОТП БАНК», «БАНК», «Іпотекодержатель», «Позивач»), та [PERSON] 11 червня 2007 року було укладено Договір іпотеки (майнової поруки) № PL 07-303/28-2 зі змінами від 04.07.08 та від 15.08.08 (надалі по тексту - «Договір іпотеки), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рвач Ж.В., зареєстрований в реєстрі за № 1750, заборона відчуження зареєстрована в реєстрі за № 1751, 1752. Відповідні відомості щодо обтяжень майна, переданого в іпотеку Банку, згідно вказаного Договору іпотеки, були внесені до Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 5111184) та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5111033). У відповідності до Договору іпотеки, [PERSON] було передано в іпотеку нерухоме майно садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 3223155400:03:003:0088, яке належало [PERSON] на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно б/н виданим Козинською селищною радою 15 травня 2006 року на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради від 28.04.2006 року № 62/52, та зареєстровано за Іпотекодавцем Обухівським бюро технічної інвентаризації (Реєстраційний номер: 14754497 Номер запису: 79 в книзі), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10637467 від 15.05.2006 року . В зв`язку з порушенням виконання зобов`язань по Кредитному договору та Договору іпотеки, 01 квітня 2009 року Банк звернувся із зустрічним позовом до Обухівського районного суду Київської області до майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на Предмет іпотеки. 03 червня 2010 року у справі № 2-315/10 Судом було ухвалено рішення про задоволенні позовних вимог Банку у повному обсязі. 30 вересня 2010 року рішення Суду набрало законної сили, в зв`язку з чим було видано виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки. Після отримання виконавчого листа № 2-315/10 відносно [PERSON] , Банк звернувся до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області із заявою вих. № 12-4/10662 від 22.11.10 про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу. 29.11.2010 року зазначеним підрозділом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 22931475). 07.09.2011 року ДВС було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 23 червня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В., яка посвідчувала Договір іпотеки, та отримав Інформаційну довідку № 128774137 від 23.06.18 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно Предмету іпотеки. Відповідно до даних Інформаційної довідки № 128774137 від 23.06.18, вказані записи про обтяження були погашені 05.04.2015 року на підставі перенесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: номер запису про іпотеку: 9295755; реєстраційний номер обтяження 5111184; дата перенесення - 05.04.2015 року о 17:44:44; номер запису про обтяження: 9295774; реєстраційний номер обтяження 5111033; дата перенесення - 05.04.2015 року о 18:21:13. Після перенесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказані обтяження були припинені: Відомості про припинення запису про іпотеку: 9295755 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 17:45:14, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524087 від 05.04.2015 17:40:46; Відомості про припинення запису про обтяження: 9295774 були внесені до Реєстру: 05.04.2015 о 18:21:37, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталею Борисівною, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 20524123 від 05.04.2015 18:18:55. 12 липня 2018 року АТ «ОТП БАНК» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталії Борисівні із Заявою вих. № 73-3-73-3-1/5051-БТ від 12.07.2018 року про надання письмового повідомлення щодо підстав вказаних реєстраційних дій з припинення обтяжень, та надання копій документів, на підставі яких нею були здійснені реєстраційні дії з припинення обтяження та іпотеки. 26 липня 2018 року Банком було отримано лист-відповідь вих. № 40 від 24.07.18 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стегостенко Наталії Борисівни про те, що нею ніколи не проводилися нотаріальні та реєстраційні дії з припинення обтяжень за реєстраційними номерами 5111184 та 5111033 та надано документи, а саме: листи вих. № 35 від 06.04.15, вих. 36 від 07.04.15, адресовані Головному управлінню юстиції у м. Києві, Дніпровське РУ ГУ ВМС України в м. Києві, ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України», ВПВР ДВС України Печерського РУЮ у м. Києві про те, що 06.04.15 вона подала заяву про те, що до її робочого комп`ютеру шляхом віддаленого доступу невідомими особами, без її участі та без її відома було незаконно зареєстровано припинення обтяжень, в т.ч. щодо Предмету іпотеки Банку, та зареєстрування за даним фактом кримінальне провадження в ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. ст. 190 ч. 4, 361 Кримінального кодексу України; витяг із кримінального провадження № 12015100040004933; клопотання старшому слідчому СВ Дніпровське РУ ГУ ВМС України в м. Києві від 15.04.15 про накладення арешту; відповідь Слідчого управління ВМС України ГУ в місті Києві від 03.06.15 про часткове задоволення клопотання; заява (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення Прокурору Дніпровського району м. Києва та витяг із кримінального провадження № 12015100040004933. Згідно інформації, зазначеної у Інформаційній довідці № 128774137 від 23.06.18, Банку стало відомо, що право власності на Предмет іпотеки перейшло до [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 3284 (садовий будинок) та Договору купівлі-продажу, серія та номер 3287 (земельна ділянка), виданих 17.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович. Предмет іпотеки, а саме: садовий будинок та земельну ділянку, що розташовані у [ADDRESS] , зареєстрований 17.04.2015 року о 17:49:00 та о 17:55:54 за [PERSON] Номер запису про право власності на садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості: 9410165. Номер запису про право власності на земельну ділянку: 9410224. Судом також з`ясовано, що в Інформаційній довідці № 128774137 від 23.06.18 зазначено, що власниками нерухомого майна, а саме: садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0933 га, що розташована за адресою: Київська область Обухівський район, смт. Козин, с/т Ветеран, кадастровий № 3223155400:03:003:0088, були [PERSON] та [PERSON] яке виникло у них на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області № 2-2389/10 від 06.12.2010 року. Відповідно, Договору купівлі-продажу серія та номер 3284 та 3287, посвідчені 17.04.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Юрієм Вікторовичем, були укладені між [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] . Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06.12.2010 року по справі № 2-2389/10 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна було скасовано Апеляційним судом Київської області ще 22 лютого 2012 року 08 серпня 2019 року за заявою Банку державним реєстратором КП «Агенція адміністративних послуг» було поновлено (внесено) запис про іпотеку: 32735391 (спеціальний розділ) та надано витяг № 176755953. Пунктом 5.2. Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодавець зобов`язаний: не відчужувати Предмет іпотеки (або будь-яку його частину) будь-якій третій особі без отримання попередньої письмової згоди Іпотекодержателя на таке відчуження. Зокрема п. 5.3. Договору іпотеки закріплено, що Іпотекодавець має право вчиняти будь-які юридичні дії щодо Предмету іпотеки виключно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі або у внесених до нього змінах чи доповненнях. Тані юридичні дії включають (але не виключено): 1) зведення, знищення або проведення капітального ремонту будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є Предметом іпотеки, чи здійснення істотних поліпшень цієї земельної ділянки; 2) передання Предмету іпотеки у наступну іпотеку; 3) відчуження Предмету іпотеки; 4) передавати Предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування, управління; 5) інші юридичні дії. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Згідно частини 5 статті 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч. 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Іпотекодавець - [PERSON] , на момент укладення Договорів купівлі-продажу № 3284 та № 3287 Предмету іпотеки, мав, передбачений Законом України «Про іпотеку» та п.п. 5.2., 5.3. Договору іпотеки, отримати згоду АТ «ОТП БАНК» на відчуження нерухомого майна на користь [PERSON] .. Однак відповідачами не було спростовано того, що АТ «ОТП Банк» не був повідомлений про укладені правочини та не надавав згоди на відчуження заставного майна, тож суд зазначає, що вказані договори купівлі-продажу № 3284 та № 3287 від 17.04.2015 року є нікчемними в силу приписів (на підставі) статті 12 Закону України «Про іпотеку». Ці правочини є нікчемними з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Зокрема, як з`ясовано судом, про факт продажу вказаного майна Позивач дізнався випадково лише 23.06.2018 року із Інформаційної довідки № 128774137 та навіть не міг здогадуватися про такі дії [PERSON] , оскільки в Підрозділі примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-315/09 про звернення стягнення на Предмет іпотеки і в рамках виконавчого провадження ВП № 22931475 державним виконавцем було накладено арешт на майно Боржника на підставі постанови від 07.09.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.06.19 у справі № 916/3156/17 (пр. № 12-304гс18) про визнання недійсним нікчемного договору зробила наступні висновки: «Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, щодо того, що правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав. З огляду на викладене визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.» Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2,4,7, 11 до Конвенції. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами, міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у спростування позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, які протягом розгляду справи не були спростовані відповідачами, та з огляду на те, що Банк не надавав згоду на відчуження предмету іпотеки, зокрема на продаж предмету іпотеки відповідачу [PERSON] він не мав права розпоряджатись та відчужувати предметом іпотеки. За відсутності законного права власності на вказані предмети іпотеки, подальша їх державна реєстрація також є незаконною та підлягає скасуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 3842 грн. 00 коп.., що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved