Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

18 червня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. В своїй заяві позивач зазначила, що вони з відповідачем з 2009 року перебували у фактичних шлюбних стосунках без державної реєстрації шлюбу, мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. З серпня 2017 року спільне життя між ними припинено, проживають окремо, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. У сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області 18 липня 2011 року, актовий запис №83 (а.с. 6). Син проживає разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.5). Відповідач не надав суду доказів на підтвердження добровільного виконання свого обов`язку по утриманню малолітньої дитини. Угоди між сторонами про порядок сплати аліментів на утримання дитини не досягнуто. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, заперечень щодо позову не надав, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 768,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved