Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

18 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в ході розгляду якого він був уточнений до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Зазначає, що вона та відповідач, двічі перебували у зареєстрованому шлюбі. Перший був укладений 01 березня 1985 року, однак пізніше був за рішенням суду розірвано. Однак після розірвання шлюбу подружні відносини продовжувались, тому між ними було повторно укладений шлюб, який був зареєстрований 10 листопада 1995 року. Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22 грудня 2020 року за позовом відповідача [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. У шлюбі з відповідачем [INFO] у них народилася донька, яка на даний час є повнолітньою. За час перебування у зареєстрованому шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 19 червня 1996 року, ними, як подружжям, за спільні кошти був придбаний житловий будинок по [ADDRESS] . Окрім нерухомого майна, за час перебування у шлюбі ними за спільні кошти було придбано чотири транспортних засоби, а саме : - у 2010 році легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип кузова Седан, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, за ціною 104320 грн., право власності на який 09.07.2010 року було зареєстровано за нею, [PERSON] . Вартість вказаного автомобіля на час його придбання становила 13000 доларів США, вартість якого на даний час згідно даних Інтернетресурсу становить 5500 доларів США; - у 2014 році автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2011 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] , за ціною 15000 доларів США, право власності на який 27.06.2014 року зареєстроване за відповідачем. Вартість вказаного автомобіля за даними з Інтернетресурсу на даний час становить 9200 доларів США; - мотоцикл GEON INVADER 150, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який 16.07.2013 року зареєстроване за відповідачем. Вартість вказаного мотоцикла за даними з Інтернетресурсу на даний час становить 1100 доларів США; - мопед VIPER 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який відчужений за 6000 грн. під час перебування у зареєстрованому шлюбі і поділу не підлягає. Дані обставини про реєстрацію за відповідачем вказаних вище транспортних засобів підтверджується листом відповіддю Територіального сервісного центру МВС №0744 від 29.04.2021 року №31/3/4-410. Оригінал додається до матеріалів справи, а також Витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 21.04.2021 року Отже, виходячи з вищенаведеного, загальна вартість придбаних ними транспортних засобів з врахуванням експлуатації та зносу на час пред`явлення позову становить 15800 доларів США. Згідно даних Національного банку України офіційний курс гривні за 1 долар США становить на день пред`явлення позову, а саме 17 травня 2021 року - 27, 6142 грн. таким чином, вартість транспортних засобів в еквіваленті на національну валюту складає 436304 грн. Зазначає, що усі транспортні засоби, в тому числі автомобіль право власності на який зареєстроване за нею, знаходиться у постійному користуванні відповідача. В добровільному порядку відповідач не бажає провести поділ їхнього спільного майна , а тому вона вимушена звернутися до суду з позовними вимогами. Згідно уточнених позовних вимог позивач просить провести поділ їхнього спільного з відповідачем майна подружжя : - визнати за нею, [PERSON] , право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] ; - виділити їй [PERSON] , із спільного майна подружжя та визнати за нею право власності на легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип кузова Седан, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску. Залишити відповідачу [PERSON] із спільного майна подружжя у власності автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2011 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] ; - мотоцикл GEON INVADER150, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який 16.07.2013 року зареєстроване за відповідачем. Стягнути з відповідача в її користь судові витрати в розмірі 3162, 27 грн. Ухвалою судді від 19.05.2021 року у справі відкрите провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Розгляд цивільної справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. 16 вересня 2021 року через канцелярію суду від позивача надійшла уточнена позовна заява. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Смоляр Є.І. не з`явилися, скерували до суду заяву, за якою позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд слухати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Таращук О.В. в судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду скерували заяву, в якій просили слухати справу у їх відсутність, уточненні позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували щодо їх задоволення. Згідно із частиною третьою статті 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантії. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Між сторонами виникли правовідносини стосовно поділу майна, що було набуте ними у шлюбі. Відповідно доч.1\~ст.69\~СК України,\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до частин 2 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які, згідно із законом, не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Частиною 1 ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно роз`яснень, наданих у п.22 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як встановлено судом, сторони по справі двічі перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.1995 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , 10 листопада 1995 року було повторно укладено шлюб, який зареєстрований Володимир-Волинським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №361. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.12.2020 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування у зареєстрованому шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.1996 року, сторонами, як подружжям, за спільні кошти був придбаний житловий будинок у [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу будинку, укладеного 19.06.1996 року, який посвідчений державним нотаріусом Володимир-Волинського державної нотаріальної контори Білень Н.П., реєстраційним посвідченням Волинського обласного бюро технічної інвентаризації від 19.06.1996 року. Окрім нерухомого майна, за час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано чотири транспортних засоби, а саме : - згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , договору №714613-S00459 купівлі-продажу автомобіля від 12.05.2010 року, сторони у 2010 році придбали легковий автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, тип кузова Седан, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, за ціною 104320 грн., право власності на який 09.07.2010 року було зареєстровано за [PERSON] . Вартість вказаного автомобіля на час його придбання становила 13000 доларів США, вартість якого на даний час згідно даних Інтернетресурсу становить 5500 доларів США; - у 2014 році сторони придбали автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2011 року випуску, реєстраційний державний номер [NUMBER] , за ціною 15000 доларів США, право власності на який 27.06.2014 року зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Вартість вказаного автомобіля за даними з Інтернетресурсу на даний час становить 9200 доларів США; - мотоцикл GEON INVADER150, 2013 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який 16.07.2013 року зареєстроване за відповідачем [PERSON] . Вартість вказаного мотоцикла за даними з Інтернетресурсу на даний час становить 1100 доларів США. Враховуючи, що спірне майно було придбано подружжям за час спільного проживання у шлюбі та ведення сумісного господарства, за відсутності шлюбного договору між ними та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у повному обсязі, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, та є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 3162 грн. 27 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved