Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

18.02.2020 року з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] ( [INFO] ) у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, а також стягнення аліментів за минулий час, до суду звернулась [PERSON] . Позо мотивований тим, що вона з 13.10.2006 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , шлюб з яким розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2017 року. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу мешкає разом з матір`ю. Після розірвання шлюбу батько дитини не приймає участі в її утриманні, що стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 12.03.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було, копія ухвали про відкриття провадження з копією позову та додатками до нього відповідачу судом направлено своєчасно за адресою його реєстрації. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони з 13.10.2006 року перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.11.2017 ( а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] видане 10.06.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Одесі ( а.с.8). Після розірвання шлюбу між батьками, малолітня [PERSON] , 2008 року народження проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дочки, що зумовило звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення аліментів за минулий час, а саме з моменту розірвання шлюбу та до досягнення дочкою повноліття. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», встановлено, що прожитковий мінімум становитиме на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний. Надані позивачем докази з боку відповідачем не спростовувались. Враховуючи той факт, що, інших утриманців відповідач не має, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі розміром 2000 гривень але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову -18.02.2020 року та до досягнення повноліття дочкою. Щодо стягнення аліментів за минулий час суд зазначає наступне. Згідно з положенням статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви ( ч.1 ст. 191 СК України), а аліменти за минулий час можуть бути присуджені , якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Позивачем у позові зазначено, що вона зверталась до відповідач з вимогою щодо спати аліментів, однак доказів такого звернення з боку позивача не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial