Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

18.05.2018 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.03.2018 про направлення справи до розгляду за підсудністю. У відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), 18.05.2018 визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Позивач звернулась до суду з вказаним позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно їхньої спільної доньки [PERSON], посилаючись на те, що він не приймає участі у вихованні дитини, матеріально її не забезпечує, не турбується про її стан здоров'я, інтереси, її розвиток. Ухвалою судді від 22.05.2018 у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання для розгляду справи за правилами у загальному порядку /а. с. 30/. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце проведення підготовчого судового засідання, не з'явилися: позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти вирішення справи на стадії підготовчого провадження не заперечує, просила задовольнити; відповідач про причини неявки до суду не повідомив, відзив не подав, як і будь-яких інших заяв з процесуальних питань. У матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача про те, що він не заперечує проти позовних вимог [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо [PERSON], зміст якої фактично свідчить про визнання відповідачем позовних вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлений належними чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви або клопотання з процесуальних питань не було подано. Суд, у порядку загального позовного провадження, у підготовчому провадженні, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 28.12.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 2120 від 28.12.2007 у Книзі реєстрації народжень, відповідач записаний батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO] /а. с. 5/. Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.06.2011 у справі № 2-2436/11 шлюб між сторонам було розірвано /а. с. 7/. 12.12.2017 позивач з [PERSON] зареєстрували шлюб /а. с. 17/. Відповідно до заяви відповідача, яка нотаріально посвідчена 18.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дроботуном О. Л., зареєстрованої в реєстрі № 1535, [PERSON] відмовився від виховання своєї доньки [PERSON], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неї /а. с. 16/. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, як проголошено та закріплено у статті 52 Основного Закону України. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя, що зазначено у статті 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Висновком, складеним комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (протокол засідання Комісії № 2 від 24.01.2018), підтверджуються доводи позивача, а саме, що дівчинка проживає з матір'ю та вітчимом, якого називає батьком, відповідач з донькою не проживає, з 2009 року вихованням та утриманням не займається, не цікавиться її життям та здоров'ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, матеріально не допомагає. [PERSON] навчається у приватній школі «Афіни» м. Києва з 2016 року, батько до школи не навідувався, інтересу до навчання дитини не проявляв. Таким чином, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], у зв'язку із тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини /а. с. 12-13/. Судовим розглядом встановлено, що відповідач не здійснював та не здійснює свої батьківські обов'язки стосовно доньки [PERSON], не цікавиться її вихованням, не виявляє турботи про її здоров'я, інтереси, матеріальне забезпечення, дівчинка проживає разом з матір'ю та вітчимом, який піклується, виховує та забезпечує її, такі виводи також підтверджуються висновком комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у справі, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Як передбачено частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved