Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

18 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу зі [PERSON] у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось і за рішенням суду від 19 липня 2018 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Вона працює, але отримує незначну заробітну плату, якої недостатньо для належного забезпечення життя та розвитку дитини. [PERSON] не надає коштів на утримання сина, хоча працездатний, має задовільний стан здоров'я, працює за договорами, має доходи та можливість надавати допомогу в утриманні сина, не має на утриманні інших дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі половини мінімальної заробітної плати, пояснивши, що дитина потребує нормального харчування, одягу, а також коштів для забезпечення гармонійного розвитку. Водночас вона сама не може забезпечити сину належний рівень життя, оскільки отримує незначний дохід. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву та заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою Варвинської селищної ради (а.с. 7). Позивачка [PERSON] працює помічником продавця продовольчих товарів (а.с. 7), проте її заробітної плати не вистачає для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789XІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Доказів того, що відповідач є непрацездатним, має інших утриманців або незадовільний стан здоров'я, суду не надано. Інформація про наявність праві власності, володіння та/або користування у відповідача аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, а також про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, в матеріалах справи відсутня. Позивачка також не надала суду доказів про матеріальне становище відповідача та його доходи. За таких обставин суд приходить до переконання, що аліменти слід стягувати з батька дитини у частці від його заробітку (доходу) у зв'язку з тим, що позивачка скористалася передбаченим ч. 3 ст. 181 СК України правом обрати такий спосіб отримання аліментів - у частці від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду (18 вересня 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан і стан здоров'я відповідача та дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі однієї четвертої частки усіх видів його доходів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: partial