Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

18.02.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом (уточнений 21.02.2014 року, 26.08.2014 року) до відповідачів з вимогами: визнати квартиру [ADDRESS] спільним майном подружжя, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Треті особи в судове засідання не прибули, в поданих заявах просять суд розглянути справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], з 28.01.2000 року по 11.10.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.6). 02.07.2004 року [PERSON] згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] вартістю 71685 грн, на даний час вартість квартири складає 82540 грн (а.с.7-9). 02.07.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір №210/721, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 75000 грн і ці грошові кошти були використані подружжям для придбання вищевказаної квартири. 08.10.2004 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] за 12333 грн., яка належала їй згідно Свідоцтва про право власності від 18.02.1998 року. [PERSON] на праві власності належала 21/50 частини квартири [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2002 року була продана ним за 9880 грн. Відповідно до ст.ст.60, 61, 57 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Майно, набуте дружиною чи чоловіком до шлюбу є їх особистою приватною власністю. Таким чином, суд вважає встановленим, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та [PERSON], оскільки вона придбана в період шлюбу та на спільні грошові кошти подружжя. Згідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу такого майна, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Договір про поділ нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На момент придбання помешкання та за час користування спільним майном домовленості між подружжям про долю кожного з них у спільному майні не існувало, спорів з цього приводу не виникало, а визначення часток (виходячи з принципу рівності) тепер можливо здійснити лише у судовому порядку, так як один із співвласників (відповідач [PERSON]) позов не визнає. Відповідач [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про необхідність відступлення від принципу рівності подружжя у спільному майні. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову, із стягненням з відповідача [PERSON] на користь позивача судових витрат по справі.

Outcome: approved