Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

18 березня 2021 року цивільна справа за позовом [PERSON] до TOB «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко O.A., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню надійшла на розгляд за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2021 року цивільну справу було прийнято до свого провадження та відкрито спрощене позовне провадження у цій цивільній справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову. У своєму позові позивач посилався на те, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. було вчинено виконавчий напис та запропоновано стягнути з [PERSON] на користь TOB «Фінансова компанія «АЛАНД» - правонаступника ПАТ «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором № 93349554000 від 12 квітня 2016 року в розмірі 25868,58 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його вчинено на підставі ст. ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Позивач зазначив, що дії відповідача про звернення стягнення на суму заборгованості шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису є незаконним, тому що виконавчий напис може бути вчинено лише в разі, якщо заборгованість є безспірною і за умови, що нотаріусу подано документи, які підтверджують безспірний характер заборгованості. Лише із тексту виконавчого напису позивачу стало відомо, що між ПАТ «УКРСИББАНК» та TOB «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 93349554000 від 12 квітня 2016 року, в свою чергу, останній передав право вимоги TOB «Фінансова компанія «АЛАНД». Жодних листів - повідомлень про заміну сторони в договорі та нових реквізитів для сплати заборгованості за даним кредитним договором позивачем отримано не було, а тому він не погоджується з визначеною та нарахованою відповідачем сумою заборгованості, яка, на його дуку, є спірною. Окрім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2016 року, визнано незаконною та скасовано постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, стягувачем було подано кредитний договір, який не був посвідчений нотаріально. Просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С 03 липня 2020 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь TOB «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 93349554000 від 12 квітня 2016 року в розмірі 25868,58 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн., таким, що не підлягає виконанню, а судові витрати у справі стягнути з відповідача. Позивач у своїй заяві до суду просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань від третьої особи до суду не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 12 квітня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «УКРСИББАНК» було укладено договір про надання споживчого кредиту №93349554000 в простій письмовій формі на загальну суму 15015,02 грн. із процентною ставкою 28 % річних строком повернення не пізніше 12 жовтня 2017 року. Також встановлено, що 03 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4692, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є TOB «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ», у свою чергу, правонаступником якого, є TOB «Фінансова компанія «АЛАНД», заборгованості за період з 14 травня 2020 року по 25 травня 2020 року за кредитним договором № 93349554000 від 12 квітня 2016 року в розмірі 25868,58 грн., з яких 15015,02 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 6977,67 грн. - прострочена заборгованість за комісією, 3875,89 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, становить 26368,58 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко O.A. ВП № 62558777 від 14 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження за заявою стягувана про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. від 03 липня 2020 року за реєстровим № 4692 зі стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості в розмірі 26368,58 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. ВП№ 62558777 від 16 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи [PERSON] , які останній отримує за місцем своєї роботи - ТОВ «Логістік Юніон». У відповідності до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно зі статтею ст. 18 Цивільного кодексу України вчинення виконавчого напису нотаріусом є процедурою захисту цивільних прав на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, а Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року№ 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису, викладені у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та вищезгаданого Порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Цією постановою внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у цій справі, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)» доповнити розділ пунктом 1.'; доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, станом на теперішній час редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. А тому виконавчі написи можуть вчинятися нотаріусом на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається можливим. Враховуючи викладене вище, оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 липня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який було надано нотаріусу правонаступником банку - TOB «Фінансова компанія «АЛАНД» для вчинення виконавчого напису, не було посвідчено нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 172/1652/18 від 21 жовтня 2020 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, при вчиненні приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. виконавчого напису від 03 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь TOB «Фінансова компанія «АЛАНД», заборгованості за кредитним договором №93349554000 від 12 квітня 2016 року в загальному розмірі 26368,58 грн. не було дотримано вимог чинного законодавства, чим порушено права боржника, які підлягають захисту в судовому порядку, а відтак позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в загальному розмірі 908,00 грн., який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved