Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

19 березня 2021 року Комунальне підприємство\~«Чернігівський обласний\~академічний український\~музично-драматичний\~театр імені\~Т.Г.\~Шевченка» Чернігівської\~обласної ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість з оплати за комунальні послуги та за найм житлових приміщень у гуртожитку в сумі 45777 грн. 95 коп. Обрунтовано позов\~тим,\~що у\~господарському віданні та в статутному фонді Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради перебуває будівля, яка належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 9-а, м. Чернігів, частина якої є житловою і використовується як гуртожиток. У вказаній будівлі знаходяться кімнати, де зареєстровані та проживають мешканці. У період роботи у Чернігівському обласному академічному українському музично-драматичному театрі імені Т.Г.\~Шевченка відповідачу для проживання було надано кімнати [ADDRESS] та № 10 житловою площею 33,6 кв.м в будинку [ADDRESS] , в яких разом з відповідачем зареєстровані та проживають члени її сім`ї: син - [PERSON] та чоловік - [PERSON] . Позивач з\~відповідними службами\~уклав договори\~про надання\~постуг з\~теплопостачання,\~водопостачання та\~водовідведення,\~постачання електричної\~енергії та\~газопостачання,\~на виконання\~яких здійснював\~оплату за\~надані послуги. Відповідач разом зі своєю сім`єю проживають у гуртожитку та користуються комунальними послугами, однак оплату за найм житлового приміщення та надані комунальні послуги відповідач в повному обсязі не здійснює, внаслідок чого за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року утворилася заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що частково не погоджується з позовними вимогами. Зокрема, вказує, що між сторонами не укладались будь-які договори про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право вимоги боргу. Також, наданий позивачем розрахунок суми заборгованості за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року не може вважатись належним доказом, оскільки позивачем не вказано джерело походження та структура боргу, не надана інформація про вартісну базу нарахування боргу, а саме: не надані розміри тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли протягом періоду нарахування боргу та підстави для їх застосування. Крім того, зазначений розрахунок сум за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так як за відсутності договірних відносин між сторонами та узгодженого тарифу за житлово-комунальні послуги позивачем не надано суду первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження понесених витрат на житлово-комунальні послуги в сумі, яка підлягає стягненню з відповідача. Також, позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідач користується житловими кімнатами, площа яких становить 33,6 кв.м, проте в дійсності житлова площа зазначених кімнат складає 27,6 кв.м, що в свою чергу впливає на розмір нарахування орендної плати та визначення опалювальної площі. Крім того, позивач не надає відповідачу інформацію про те, який саме тариф застосовується при нарахуванні оплати за електроенергію (для населення чи для юридичних осіб). Показники з лічильника обліку електроенергії на кімнати, якими користується відповідач, знімаються позивачем без участі відповідача. Також, відповідач не погоджується з розміром заборгованості за послуги з водовідведення, оскільки він втричі перевищує вартість послуг з водопостачання. Із доданих до позовної заяви договорів, укладених між позивачем та постачальниками комунальних послуг, не вбачається, за якими саме тарифами обслуговуються, зокрема, приміщення гаражів, пралень, котелень, які знаходяться по [ADDRESS] і чи оплачують мешканці гуртожитку всі комунальні послуги на утримання адміністративних будівель за вказаною адресою. Водночас, відповідач не заперечує щодо нерегулярності оплати за спожиті комунальні послуги, але не погоджується із сумою заборгованості та вважає її необґрунтованою. Окрім цього, відповідач у відзиві не погоджується із сумою витрат на правничу допомогу та просить зменшити її до 500 грн. Також, разом з відзивом відповідач подала заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 квітня 2021 року заяву [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Комунальне підприємство «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради подало відповідь на відзив, в якій зазначило, що заперечення відповідача проти розрахунку заборгованості, яка є предметом стягнення у справі, є безпідставними, оскільки заборгованість розрахована на підставі і у відповідності з відомостями на оплату комунальних послуг за 2019-2020 роки (які щомісячно доводилися до мешканців гуртожитку), за встановленими тарифами на оплату послуг за найм житла, а при розрахунку заборгованості, заявленої до стягнення з відповідача, враховані всі оплати, що були проведені нею у 2019-2020 роках на загальну суму 25186 грн. Також, доводи відповідача щодо неправомірності стягнення заборгованості за фактично спожиті комунальні послуги та найм житлових приміщень у гуртожитку за відсутності договору є помилковими, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними, а факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Крім того, заперечення відповідача є безпідставними і необґрунтованими, спрямованими на ухилення від виконання обв`язку по сплаті за найм житлових приміщень та за отримані (спожиті) комунальні послуги. Відповідач подала заперечення,\~в якому, зокрема, зазначила, що позивачем невірно розраховано заборгованість та не вірно взято тарифи для її розрахунку. До відповідача мають застосовуватися тарифи, які діють для населення. Також,\~відповідач подала\~додаткові пояснення,\~в яких\~вказала,\~що погоджується\~та визнає,\~що вона\~має заборгованість\~перед позивачем\~у сумі\~19568\~грн.\~45\~коп. 28 вересня 2021 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 42371 грн. 08 коп. Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з уточненням площі фактичного користування відповідачем у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , що впливає на розрахунки в частині оплати за найм (оренду) житлових приміщень, позивачем здійснено коригування розміру до оплати за найм (оренду) житлових приміщень за 2019-2020 роки. Зокрема, за 2019 рік розмір плати за найм (оренду) житла становить 4537 грн. 20 коп., за 2020 рік 4537 грн. 20 коп., загальна сума до сплати 9074 грн. Також, у зв`язку з уточненням розрахунку в частині сум до оплати за спожиту відповідачем електроенергію, загальна сума до оплати за 2019 рік складає 10814 грн. 28 коп.; за 2020 рік 9442 грн. 60 коп., а всього за 2019-2020 роки - 20256 грн. 88 коп. Уточнені розрахунки впливають на розмір заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають зменшенню. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з урахуванням їх зменшення та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, а саме в сумі 19568\~грн.\~45\~коп. Додатково вказала, що вона не погоджується з сумою заборгованості за спожиту електроенергію, оскільки до неї мають застосовуватися тарифи, що діють для населення, а не для юридичних осіб. Заслухавшип пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У господарському віданні та в статутному фонді Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради перебуває будівля, яка належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 9-а, м. Чернігів, що підтверджується договором на закріплення майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області на праві господарського відання від 30 вересня 2005 року, укладеним між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради, як уповноваженим органом, та Комунальним підприємством «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради, як користувачем, а також пунктами 6.1, 6.2 статуту Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради, затвердженого у новій редакції наказом начальника Управління комунального майна обласної ради від 13 жовтня 2006 року № 100 та зареєстрованого виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 09 листопада 2006 року (а.с. 10-12, 13-14 том 1). Згідно із актом технічного обстеження житлового (нежитлового) фонду комісії Деснянського виконкому районної у місті ради від 29 серпня 2012 року, частина будівлі [ADDRESS] є житловою і використовується як гуртожиток. В будівлі розташовані 23 кімнати, де зареєстровані та проживають мешканці (а.с. 16 том 1). На підставі зазначеного Акту та проведеної технічної інвентаризації Комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради від 21 березня 1984 року, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про визнання будівлі житловою» від 22 жовтня 2012 року № 275 визнано двоповерхову будівлю під літерою А-2 по [ADDRESS] житловою (а.с. 16 на звороті том 1). [PERSON] в період роботи в Чернігівському обласному академічному українському музично-драматичному театрі імені Т.Г. Шевченка для проживання було надано кімнати № 9 та [ADDRESS] . В даних кімнатах разом з відповідачем з 01 січня 2016 року зареєстровані та проживають: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1 від 11 січня 2021 року, виданою Чернігівським обласним академічним українським музично-драматичним театром імені Т.Г. Шевченка (а.с. 17 том 1). Наведені обставини\~встановлені також\~і рішенням\~Деснянського районного\~суду м.\~Чернігова від\~27\~листопада 2019\~року у справі № 750/10020/19. Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до статті 130 Житлового кодексу\~Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності. Відповідно до пункту 10 Примірного положення про користування гуртожитками наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право, зокрема :\~на своєчасне\~отримання житлово-комунальних\~послуг належної\~якості згідно\~із законодавством; на\~відшкодування збитків,\~завданих їх\~майну та/або\~приміщенням,\~шкоди,\~заподіяної їх\~життю чи\~здоров`ю внаслідок\~незадовільного утримання\~гуртожитку або\~ненадання чи\~надання не\~в повному\~обсязі послуг,\~відповідно до\~законодавства; на\~переобладнання і\~перепланування жилих\~приміщень у\~гуртожитку відповідно\~до статей\~100\~і 152\~Житлового кодексу\~Української РСР; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку. У свою чергу, пунктом 11\~Примірного положення\~про користування\~гуртожитками визначено,\~що наймачі,\~які користуються\~жилою площею\~в гуртожитку,\~зобов`язані,\~зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Згідно з\~пунктом 15 Примірного положення про користування гуртожитками особи,\~які проживають\~у гуртожитку\~на умовах\~договору найму\~(оренди),\~вносять плату\~за таке\~проживання відповідно\~до умов\~договору. Плата\~за проживання\~у гуртожитку\~включає: витрати\~на оплату\~житлово-комунальних\~послуг (послуги\~з управління\~гуртожитком,\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~гарячої води,\~централізованого водопостачання,\~централізованого водовідведення,\~постачання та\~розподілу природного\~газу,\~електричної енергії,\~послуги з\~поводження з\~побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1\~частини першої\~статті 7 Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~зокрема,\~що споживач\~має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, позивачем з відповідними службами були укладені договори про надання послуг з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, про постачання електричної енергії, з газопостачання. На виконання укладених договорів позивач здійснював оплату наданих послуг. Проте, відповідач,\~користуючись житловим\~приміщенням,\~а також\~споживаючи комунальні\~послуги,\~в порушення\~зазначених норм\~не виконує\~свого зобов`язання\~зі своєчасного\~внесення (відшкодування)\~плати за\~комунальні послуги\~та плати\~за найм\~житлового приміщення\~в гуртожитку, у зв`язку з чим за період з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2020 року виникла заборгованість в загальній сумі 42371 грн. 08 коп. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Факт проживання відповідача у кімнаті [ADDRESS] та [ADDRESS] в період з 01.01.2019 до 31.12.2020 підтверджується матеріалами справи та визнаний позивачем у судовому засіданні. Доводи відповідача про те, що з нею не укладено будь-яких\~договорів про\~надання житлово-комунальних\~послуг,\~у зв`язку\~з чим\~у позивача\~відсутнє право\~вимоги боргу, не заслуговують на увагу, оскільки факт відсутності письмово оформленого договору з позивачем сам по собі не може бути підставою для звільнення від обов`язку оплачувати послуги, якщо споживач фактично користувався ними.\~Вказана позиція\~узгоджується з\~позицією Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~викладеної у\~постанові від\~20\~серпня 2018\~року у\~справі №\~751/3840/15-ц, у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (61-1647св17) та інших. Посилання відповідача\~на те,\~що при\~здійсненні позивачем\~нарахування,\~зокрема,\~за послуги\~з постачання\~електричної енергії,\~до відповідача\~мають застосовуватися\~тарифи,\~які діють\~для населення,\~суд не\~може взяти\~до уваги,\~оскільки договір\~про постачання\~електричної енергії\~укладено саме\~між виконавцем\~послуг та\~позивачем і\~відповідно до Положення про покладення\~спеціальних обов`язків\~на учасників\~ринку електричної\~енергії для\~забезпечення загальносуспільних\~інтересів у\~процесі функціонування\~ринку електричної\~енергії,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від 5 червня 2019 року № 483, фіксована ціна\~застосовується до\~електричної енергії,\~що купується\~у постачальників\~універсальних послуг\~та споживається індивідуальними та колективними побутовими споживачами, в тому числі - у гуртожитках, що розраховуються за електричну енергію за загальним розрахунковим засобом обліку в частині споживання електричної енергії фізичними особами для забезпечення власних побутових потреб, які не включають професійну та/або господарську діяльність (додаток № 3 Положення). Інші доводи відповідача та вказані нею обставини спростовуються матеріалами справи та недоведені належними та допустимими доказами. Враховуючи наведене та норми законодавства, суд знаходить підстави для задоволення позову. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Максак Т.Л. на підставі договору про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року (а.с. 222-223 том 1). Копією платіжного доручення № 576 від 25 лютого 2021 року підтверджується сплата позивачем адвокату Максак Т.Л. 5500 грн. за договором про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року (а.с. 226 том 1). З акту наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року вбачається, що адвокатом Максак Т.Л. надано Комунальному підприємству «Чернігівський обласний академічний український музично-драматичний театр імені Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради наступні послуги: підготовка та подання до суду позовної заяви; представництво інтересів в суді під час розгляду справи. Сума за надані пслуги складає 5500 грн. без ПДВ (а.с. 224 том 1). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. З урахуванням наведеного, проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи що позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а відповідачем заявлено про їх неспівмірність, а також беручи до уваги конкретні обставини справи, які є тотожними обставинам у справах № 750/10020/19, № 750/8450/20, фінансовий стан відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі, однак в сумі 1500 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved