Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

18.08.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Карс» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення суми попередньої оплати за договором та моральної шкоди. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.08.2020 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін на 22.09.2020 року. 22.09.2020 року, у зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача засідання відкладене на 20.10.2020 року. 20.10.2020 року, у зв`язку із знаходженням судді Кузнецової В.В. на лікарняному судове засідання відкладене на 26.11.2020 року. Ухвалою суду від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.12.2020 року. Позивач надав суду заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Станом на 17.12.2020 року відповідачем відзиву до суду не подано. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 27 березня 2020 року на сайті ТОВ «Глобал каре» www.global-cars.com.ua [PERSON] здійснив замовлення двигуна до автомобіля КІА К2700. Спілкуючись з онлайн-менеджером на сайті, йому було повідомлено, що двигун буде поставлятись з Польщі. Відповідно до заявлених на сайті строків виконання замовлення, термін поставки в Україну становить 4-6 днів, однак в умовах карантину, йому було повідомлено, що строк виконання може затягнутись до 14-20 днів. Загальна вартість двигуна становила 14.000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 коп. [PERSON] вимогу менеджера Відповідача здійснив попередню оплату за замовлений товар у розмірі 4.250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят гривень) 00 копійок. Оплату було здійснено через додаток Приват24 по реквізитам, повідомленим менеджером Відповідача. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважають вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або в кількох документах: у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Таким чином між позивачем та відповідачем 27 березня 2020 року був укладений договір купівлі-продажу, який є публічним договором в розумінні ст.633 ЦК України (публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Крім того, позивач зазначає, що 24 квітня 2020 року менеджер Відповідача повідомив йому, що замовлений двигун перетнув кордон України з Польщею, однак після перевірки було з`ясовано, що він несправний. У зв`язку з несправністю двигуна, позивачу було запропоновано замовити інший двигун, але вже дорожчий за вартістю, а саме за 16.000 (шістнадцять тисяч) гривен 00 коп., на що позивач погодився. Однак, до 13 травня 2020 року так і не отримавши замовлений товар, позивач відмовився від послуг Відповідача і вимагав повернути здійснену мною передоплату за товар. Цього ж дня на адресу позивач було поставлено двигун, але не тієї модифікації, у зв`язку з чим він відмовився у його отриманні і двигун повернувся Відповідачу. Також позивач зазначає, що незабаром з ним зв`язався менеджер Відповідача і запропонував інший двигун та попросив скинути фото його двигуна. Новий двигун, що було запропоновано позивачу, коштував ще більше ніж попередні, а саме: 21.400 грн. Крім того, позивачу було запропоновано здійснити знову попередню оплату за товар у розмірі 5.300 грн. На питання позивача куди поділась вже здійсненна передоплата, було повідомлено, що передоплата пішла в рахунок транспортування двигуна і вона вже не повертається. 23 травня 2020 року [PERSON] звернувся з претензією до Відповідача та вимагав повернення передоплати у зв`язку невиконання договору, яку було направлено засобами електронного та поштового зв`язку на адресу Відповідача. Однак, як вказує позивач, відповіді на претензію він так і не отримав, а також в телефонному режимі до ного теж ніхто від Відповідача не звертався. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 655 ЦК України визначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В той же час стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач істотно порушив умови договору, не передав у власність позивача двигун в строки, що визначені умовами договору, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору та стягнення суми попередньої оплати, що становить 4 250 грн. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що ці вимоги необґрунтовані, виходячи з нижченаведеного. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховується вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п.З) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У частині вимог про стягнення з відповідачів завданої моральної шкоди, позивачем не було належним чином обґрунтовано, тому у цій частині вимог суд має йому відмовити. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. На підставі наведеного суд вважає, що позивачу не була спричинена моральна шкода, а тому ця вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку чим, при зверненні до суду позивачем судовий збір сплачено не було. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду судовий збір сплачено не було, оскільки останню звільнено від сплати судового збору, тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню солідарно судовий збір у розмірі 840,80грн..

Outcome: partial