Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

18.11.2016рокудо Краснолиманського міського суду Донецької області звернулась [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], 21.12.1955року народження, який помер 29.07.2015року, в м. Донецьк, у віці 59років. [PERSON] на підтвердження факту смерті [PERSON], отримала лікарське свідоцтво про смерть № 15 від 30.07.2015року, яке видане Міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька. [PERSON] С зверталась до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON], однак органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми. [PERSON] змушена звернутися до суду для встановлення факту смерті [PERSON], з яким вона з 2009року проживала у цивільному шлюбі, просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], діючий за нотаріально посвідченою довіреністю, заяву підтримав, просить її задовольнити. Заінтересована особа - Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, судом повідомленапро дату, час та місце розгляду справи, але представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутності заінтересованої особи. Суд, вислухав пояснення представника заявника [PERSON] - [PERSON], дослідив письмові матеріали по справі, а саме: копію лікарского свідоцтва про смерть № 15 від 30.07.2015року, виданого Міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька, згідно якого вбачається, що [PERSON], 21.12.1955року народження, помер 29.07.2015року, в м. Донецьк, у віці 59років; копію довідки про причину смерті [PERSON], довідку з місця проживання заявника, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 03.06.2009року до дня смерті останнього проживали однією сім*єю за адресою [ADDRESS]. 29.09.2016року [PERSON] зверталася до відділу ДРАЦС із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON], однак орган ДРАЦС листом № 1675/3.2-01-116 від 29.09.2016р повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області. Відповідно до частин 1 та 2 статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що 29.07.2015рокупомер [PERSON],про що 30.07.2015року Міською клінічною лікарнею № 21 м. Донецька було видане лікарське свідоцтво про смерть № 15. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецьк)з-під контролю державної влади України. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті [PERSON], за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту смерті [PERSON] в певний час залежить можливість здійснення нею спадкових прав на майно. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в порядку окремного провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню. Крім того, згідно частини 3 статі 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved