Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

18.04.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. щомісячно та судові витрати в розмірі 851,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.09.2010 року був зареєстрований шлюб між сторонами. 13.07.2010 року у них народився син [PERSON] Шлюбні стосунки були припинені з 2012 року у звязку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на життя. Таким чином фактично родина розпалась, а шлюб існує формально. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Позивач разом з дитиною переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції у м. Харків, та взята на облік за адресою: м. Харків, вул. Чебишева, 46. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, інших дітей у відповідача не має, на його утриманні непрацездатних осіб також не має, він є фізично здоровим та працездатним. В судове засідання позивач не з`явилась, повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи, надала до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Сторони зареєстрували шлюб 27.09.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №109307 від 27.09.2010 року. (а.с. 5). Сторони мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], батьком якого відповідно до свідоцтва про народження є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №182990 від 12.08.2010 року. (а.с. 6). Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: м. Харків, вул. Чебишева, 46, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. (а.с. 8). У \~відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення \~ними повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків \~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього \~Кодексу. \~ Статтею 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком, інших аліментних зобовязань немає. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно, але не менше 30% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.367 п.1 ч.1 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Судом встановлено, що сторони проживають окремо з 2012 р.,\~\~спільного господарства не ведуть, бажання зберегти сім'ю у сторін не має. Спір про поділ спільного майна\~\~відсутній. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, суперечитиме їх\~\~інтересам та інтересам дитини.\~\~Суд вважає, що\~\~в наданні сторонам строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище на «Апостолова». Відповідно до ст. 112 СК України \~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, з'ясувавши, фактичні взаємини подружжя, дійсні причини вимог про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне\~ позовну вимогу про розірвання шлюбу також задовольнити. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 300,00 грн., то питання компенсації витрат на правову допомогу врегульовано ст. 84 ЦПК України. Так відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України\~граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз'яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до матеріалів справи, правову допомогу позивачеві надавала юридична консультація Київського району м. Харкова, що підтверджується квитанцією № 636 від 10.04.2016 року. ( а.с. 9). Проте, докази, які б підтверджували, що позивачеві надавалася правова допомога адвокатом (ст. 84 ЦПК України) в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, хто саме надавав юридичну допомогу позивачу. Крім того, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Проте, долучена до матеріалів справи копія квитанції не може бути доказом підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 300,00 грн. Також, у матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі. Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відсутні правові підстави для компенсації таких витрат позивачу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial