Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

18.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимоги просив про зменшення розміру аліментів, стягнутих на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.02.2010 року на його доньку [PERSON] до 1/8 частини доходів щомісячно, позовні вимоги обґрунтовував тим, що в нього змінився матеріальний та сімейний стан, а також відповідач допускає нецільове використання аліментів - картку, на яку зараховуються аліменти передано іншій особі, яка знімає ці кошти, фактично вони не використовуються для дитини, також просив частину аліментів - 90% зараховувати на рахунок дитини, відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що влітку він надав дозвіл на виїзд дитини за кордон до Королівства Іспанія без супроводу батька, однак після закінчення строку, зазначеного в заяві, дитину повернуто не було, відповідач із дитиною кордон в зворотному напрямку не перетинали, однак із картки, на яку зараховуються аліменти знімаються кошти в м. Чернігові, отже відповідач, передавши картку сторонній особі, допускає нецільове використання аліментів. Представник третьої особи просила задовольнити в повному обсязі позовні вимоги позивача, оскільки відповідач фактично відмовилась від отримання аліментів, кошти, що сплачуються відповідачем витрачаються не на утримання дитини, тому є всі підстави задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому порядку, за місцем її реєстрації. За згодою позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.06.2015 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2009 року і до досягнення дитиною повноліття (до 09.03.2027). [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] з 12.07.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 39). У них народилась донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 40). У зв'язку із народженням дитини, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігові ради (а.с. 36). Згідно із довідкою Головного управління національної поліції в Чернігівській області від 28.01.2016 року, [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 25%, аліменти перераховуються на особовий картковий рахунок [PERSON] номер картки [NUMBER], р/р [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» ЄДРПОУ 14360570 МФО 305299 (а.с. 42). Відповідно до заяви від 15.07.2015 року, [PERSON] надав згоду на поїздку до королівства Іспанія, протягом періоду з 28.07.2015 року по 07.08.2015 року [PERSON] у супроводі матері дитини - [PERSON] (а.с. 14) Згідно із висновком від 12.10.2015 року за результатами перевірки по зверненню [PERSON].№ 21995,в ході перевірки було встановлено, що 29.07.2015 року [PERSON] разом з донькою виїхала до Королівства Іспанії по 05.08.2015 року (термін дії туристичної поїздки) та не повернулась, було направлено запит до інтерполу для встановлення фактичного місце знаходження [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON], але відповідь по даному запиту на даний час не надходила. Відповідно до висновку від 17.10.2015 року, за результатами проведеною перевірки встановлено, що грошові кошти для утримання малолітньої доньки [PERSON] з її банківської картки були зняті [PERSON], дружиною батька [PERSON] Згідно із відповіддю ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2016 року, за період з 29.07.2015 року по 27.01.2016 року з картки № [NUMBER], р/р [NUMBER] в ПАТ КБ «Приватбанк» ЄДРПОУ 14360570 МФО 305299, на яку перераховуються аліменти на утримання [PERSON], були зняті кошти 15.08.2015 року 1500 грн в банкоматі за адресою м. Чернігів, проспект Перемоги, 20.08.2015 року були зараховані аліменти 789,91 грн, а 03.09.2015 року кошти в сумі 700 грн були зняті в банкоматі за адресою м. Чернігів, проспект Перемоги (а.с. 68-69). Відповідно до ст. 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 186 СК України передбачено, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Доказів того, що зняті у серпні та вересні 2015 року кошти в сумі 2200 грн з банківської картки [PERSON], на яку зараховуються аліменти були переслані до Королівства Іспанія та витрачені на дитину суду не надані. Фактично перевіркою встановлено, що відповідачем передано цю банківську картку сторонній особі, а даний факт унеможливлює використання коштів на утримання дитини, яка не ввезена на територію України після закінчення дії дозволу на поїздку її за кордон. В судовому засіданні позивачем доведено факт того, що його сімейний стан змінився, що у нього після винесення рішення про стягнення аліментів на користь відповідача, з'явились утриманці - малолітня дитина та дружина, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення трьох років, а отже позивач зобов'язаний її утримувати, а також ним доведений факт нецільового використання аліментів в сумі 2200 грн. Вимоги щодо внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України не підлягають задоволенню, так як позивачу відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України надано право у зв'язку із нецільовим використанням аліментів, або звернутись з позовом про зменшення розміру аліментів, або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, а не одночасно право на дві вимоги. З урахуванням думки позивача, який просив в разі відсутності підстав для одночасного зменшення розміру аліментів та внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зменшити розмір аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: partial