Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

19 жовтня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 468. Крім того, позивач просить стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. Посилаючись на те, що сімейні відносини із відповідачем не склалися, вони не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільне господарство. 30 листопада 2015 року Позивач звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить розірвати укладений із відповідачем шлюб та стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 50 відсотків від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Мотивуючи тим, що відповідач не приймає належної участі у вихованні їхнього спільного сина та ухиляється від витрат, пов»язаних із утриманням дитини. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів зупинено в частині позовних вимог про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення - до 10.04.2016 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2016 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відновлено. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав та просив суд їх задовольнити, виходячи із доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Додатково зазначив, що час наданий судом для примирення сторін не змінив бажання позивача розірвати укладений із відповідачем шлюб. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, проте заперечував, щодо обставин викладених позивачем в обгрунтування заявлених позовних вимог та пояснив, що примирення із [PERSON] є неможливим, оскільки позивач фактично створила нову сім»ю. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві 12 серпня 2006 року, про що зроблено в книзі реєстрації шлюбів відповідний актовий запис № 468 та видане свідоцтво про шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2016 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задовольнити частково. Стягнуто з [PERSON]на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.11.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття (до [INFO]), а також стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у сумі 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 20 коп. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач і відповідач впевнені, що сім′я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнає, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони впевнені, що збереження сім′ї є неможливим, суд приходить до висновку, що їх шлюб підлягає розірванню. На підставі ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved