Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

19 грудня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстрації обліку в житловому будинку. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить будинок [ADDRESS] . В вищезазначеному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , який не проживає у вищезазначеному будинку з 2002 року по теперішній час. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи, додатково зазначила, що [PERSON] не є її родичем. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення народного суду м.Павлоград від 24.04.1986 року (2/3 частини), договору купівлі-продажу, посвідченого 27.09.1989 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою за р.№1-5063 (1/3 частина), [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою колективного підприємства «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації». В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. У вищевказаному будинку зареєстровано з 28.05.2001 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області та записами у домовій книзі для реєстрації громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] . Відповідно до акту, складеного 14 листопада 2018 року головою квартального комітету №87 [PERSON] , сусідами [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] не проживає з 2002 року у будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місце проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зважаючи на вищевикладені норми законодавства та враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання у вказаному будинку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved