Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

19.05.2020 року позивач звернулася до суду з уточненим вищевказаним позовом, яким просить визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на 13 / 100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , - яка належала [PERSON] , що померла [INFO] , та припинити право спільної часткової власності на 14 / 100 часток вказаного будинку за [PERSON] , і скасувати реєстрацію на цю частину житлової нерухомості, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але після звернення до нотаріуса її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що нотаріусом, при вивчення документів і відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було з`ясовано, що 14 / 100 часток житлового будинку , які згідно договору дарування належать померлій, разом з частками других власників які вказані у Державному реєстрі речових прав складають більш ніж «1» (одиниця), тобто одну цілу, порте як у спадщину можуть передаватися як певні цілі речі або майнові права на них. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічною уточненою позовною заявою до [PERSON] і [PERSON] , якою просить також визнати за нею право власності на 51 / 100 частину цього ж житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності на її 26 / 100 і 11 / 50 часток вказаного будинку та скасувати реєстрацію права власності на ці частини будинку. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічною уточненою позовною заявою до [PERSON] і [PERSON] , якою просить також визнати за нею право власності на 36 / 100 частин цього ж житлового будинку, що розташований за вказаною адресою, припинити право спільної часткової власності на 26 / 100 і 16 / 100 (всього - на 40 / 100) частин вказаного будинку, та скасувати реєстрацію права власності на ці частки. Сторони у судове засідання не з`явилися, у своїх заявах просили задовольнити їхні позовні вимоги та розглянути справу за їхньою відсутністю. Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,81,84 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане 03.08.2017р. Болградським РВ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №562 (а.с.5), після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина на її майно; - згідно договору дарування частини житлового будинку від 02.08.2004 року (серії ВВК №498885, р.№4467, а.с.6), - спадкодавцю [PERSON] належали 14 / 100 частин житлового будинку за [ADDRESS] ; - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] (а.с.7-9); - згідно довідки директора КП «Болградське БТІ» від 13.12.2019 року, №345, за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ», після перерахунку часткою за адресою : [ADDRESS] ( підстава перерахунку акти введення в експлуатацію [PERSON] і [PERSON] ), нові частки такі: за [PERSON] - 51/100 частини, за [PERSON] - 36/100 частин, за [PERSON] - 13/100 частин ( а.с.10); - згідно звіту, оціночна вартість спірного житлового будинку загальною площею 273,4кв.м., з яких житлова - 147.5кв.м. - що розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 13.02.2020 року становить 136700 грн. (а.с.12-23); - постановою приватного нотаріуса Агбун М.І. від 14.06.2019р., №1109/02.31, - позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спірного вищевказаного житлового будинку - у зв`язку з тим, що при вивчені документів і відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нею було з`ясовано, що 14 / 100 часток житлового будинку, які згідно договору дарування належали спадкодавцю, разом з частками других власників, що вказані у Державному реєстрі речових прав, - складають більш ніж «1» (одиницю), тобто, одну цілу, а у спадщину можуть передаватися як певні цілі речі так і майнові права на них (а.с.24); - на запит суду приватний нотаріус Агбун М.І. надала 10.06.2020р. відповідь за №458/01.16 та копію спадкової справи щодо майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , - з яких вбачається, що спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] , інших спадкоємцем немає; - відповідно до заяви відповідачів - та третьої особи - представника Болградської міської ради Одеської області вони вимоги позивача визнають повністю. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положеннями ст.41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. А частинами 1,2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги за первісним та зустрічними позовами є обґрунтованими, доведеними належними і неспростованими ніким доказами, ніким і нічим не заперечуються та не спростовуються, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому,

Outcome: approved