Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

18 січня 2017 року позивачка звернулась до Шосткинського міськрайонного суду з вищевказаним позовом та посилаючись на ст. ст. 57, 60, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 365, 372 Цивільного кодексу України, просить суд: 1. Здійснити поділ спільного майна. 2. Виділити [PERSON] гараж № 49, який розташований у м. Шостка, в автокооперативі «Свєтофор», вартістю 25000 гривень. 3. Визнати за [PERSON], право власності на гараж № 49, який розташований у м. Шостка, в автокооперативі «Свєтофор», вартістю 25000 гривень. 4. Припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину гаражу № 49, який розташований у м. Шостка, в автокооперативі «Свєтофор», вартістю 25000 гривень, з виплатою [PERSON] компенсації вартості 1/2 частини у розмірі 12500 грн., які знаходяться на депозитному рахунку та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що [PERSON], та відповідач - [PERSON], перебували у шлюбі з 01 серпня 1992 року. Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відповідним рішенням суду. Під час перебування у шлюбі колишнє подружжя придбали гараж № 49, площею 23,6 кв. м., який розташований в м. Шостка, в автокооперативі «Свєтофор» за 3500 гривень. Придбання спірного гаражу підтверджується договором купівлі-продажу від 05 червня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] Гараж використовувався для зберігання належного подружжю на праві спільної власності автомобіля марки Volkswagen Т4. Після розірвання шлюбу відповідач вчиняв і продовжує вчиняти неправомірні дії та вчинки як відносно позивачки, так і відносно спільного майна. Так, він без згоди позивачки продав належний сторонам по справі вищезазначений автомобіль, який використовувався позивачкою особисто для ведення її підприємницької діяльності, своєму батькові, у звязку чим позивачка вимушена була звертатись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання за позивачкою права власності на автомобіль, припинення права власності на автомобіль за відповідачем, зі сплатою на його користь вартості 1/2 частини вартості автомобіля. Згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 листопада 2016 року визнаний недійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 26 квітня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], припинено право власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля зі сплатою йому матеріальної компенсації у сумі 77994, 60 коп., визнано право власності на весь автомобіль за позивачкою. На підставі рішення суду позивачка провела державну реєстрацію транспортного засобу, що підтверджується копією технічного паспорту. На сьогодні позивачка є єдиним власником автомобіля. Належний автомобіль позивачка зберігає в спірному гаражі. Іншого місця для його зберігання немає. Не зважаючи на те, що позивачка є співвласником гаражу, там зберігається належний особисто на праві власності автомобіль, відповідач всіляко створює перешкоди у користуванні гаражем. Зрізає на дверях гаражу замки, вчиняє сварки, з приводу чого викликались працівники міліції. Є побоювання, що він навмисно пошкодить чи знищить належний мені автомобіль. Залишення гаражу у спільній частковій власності та сумісне користування гаражем є неможливим. Тим паче, що у відповідача не існує потреби у користуванні гаражем. На сьогодні гараж використовується відповідачем як місце для розлиття спиртних напоїв. Гараж захламлений пустими, з під-спиртного, пляшками. Згідно висновку експертного дослідження ПП « Оцінка і право» від 10 січня 2017 року № 17/2017 ринкова вартість гаражу з оглядовою ямою та погребом, що знаходиться в автокооперативі «Свєтофор» за № 49, в м. Шостка Сумської області на дату оцінки становить 23 200 грн. На неодноразові пропозиції позивачки вирішити питання добровільно відповідач не погоджується, що є підставою для звернення до суду. У відповідності до ст. 365 ЦК України позивачкою внесені кошти на дипозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду кошти в сумі 12500 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 8 від 03 лютого 2017 року. 03.02.2017 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON], та посилаючись на ст.ст. 60, 68, 70 Сімейного Кодексу України, ст. 22 КпШС Української РСР, ст.ст. 370 ч. 2 Цивільного кодексу України, просить суд: 1. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку чотирикімнатної квартири № 28, житловою площею 49.1 кв.м., загальною площею 78.6 кв.м., в будинку № 21 по вулиці Робоча в місті Шостка Сумської області. 2. Визначити частку [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі 1/2 частки даної квартири. 3. Стягнути з відповідачки на користь [PERSON], судові витрати повязані з розглядом справи. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], позовні вимоги мотивує наступним. Подружжя з 01.08.1992 року по 30.05.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 06 березня 2002 року (за три місяці до купівлі спірного гаражу), колишнє подружжя за власні кошти та в інтересах з відповідачкою сімї придбали за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], яка в подальшому була зареєстрована в КП «Шосткинське МБТІ» на імя відповідачки [PERSON] Даний Договір купівлі-продажу квартири був також посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 420. Будь-яких договорів, або ж рішень судів щодо визначення часток подружжя в даній спірній квартирі інакше, ніж порівну - не існує. Тому у разі задоволення позову і визнання за позивачем права власності на 1/2 частку спірної квартири, відповідно і зміниться і частка відповідачки праві власності на спірну квартиру, до 1/2 частки. Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості обєкта нерухомості від 17.02.17 року, вартість обєкта (квартири) станом на дату оцінки становить 551693 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги про визнання права власності на спірний гараж підтримала, мотивуючи тими ж самими обставинами, погодилася з наданим звітом відповідачем [PERSON] про ринкову вартість обєкта нерухомості від 13.03.17 року, вартість спірного обєкта (гаражу за № 49,) станом на дату оцінки становить 53 950 грн., та надала суду платіжне доручення №11 від 16 березня 2017 року про внесені додаткові кошти на депозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду кошти в сумі 14 500 грн. Проти зустрічного позову відповідача про поділ спірної квартири не заперечує. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник [PERSON], свої позовні вимоги поділ спірної квартири підтримали, мотивуючи тими ж самими обставинами. [PERSON], пояснив, що погоджується на компенсацію вартості гаражу в сумі 27 000 грн., за висновком про ринкову вартість спірного гаражу в сумі 53 950 грн., яку він надав суду станом на 13.03.17 р. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, а саме: копію паспорту позивачки [PERSON] з якого вбачається її реєстрація в спірній квартирі з 28.05.2002 року, копію рішення Шосткинського міськрайонного суду від 30.05.16 року про розірвання шлюбу між сторонами, копію договору купівлі-продажу квартири від 06.03.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 420 з якого вбачається реєстрація в КП «Шосткинське МЕТІ» на імя відповідачки [PERSON], копію рішення Шосткинського міськрайонного суду від 17.11.2016 року про визнання недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Т4 від 26 квітня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], припинення права власності [PERSON] на 1/2 частину автомобіля зі сплатою йому матеріальної компенсації у сумі 77994, 60 коп., та визнання права власності на весь автомобіль за [PERSON], копію технічного паспорту на автомобіль Volkswagen Т4 на імя [PERSON], копію договору купівлі-продажу гаражу від 05.06.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 851 з якого вбачається реєстрація в КП «Шосткинське МБТІ» на імя відповідачки [PERSON], платіжне доручення № 8 від 03 лютого 2017 року про внесення позивачкою [PERSON], коштів в сумі 12500 грн., на депозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду, звіт про незалежну оцінку ринкової вартості обєкта нерухомості (квартири) на суму 551693 грн., висновок експерта про оцінку ринкової вартості гаражу з оглядовою ямою та погребом за № 49, який розташований в автокооперативі «Свєтофор» м. Шостка з фототаблицями та таблицями обяв нерухомості із зазначенням цін на равноцінні гаражі по м. Шостка за № 17/2017 від 10.01.2017 року на суму 23 200 грн., повторний висновок про оцінку ринкової вартості вказаного гаражу в сумі 53 950 грн., станом на 13.03.17 р., платіжне доручення № 11 від 16 березня 2017 року про внесення [PERSON], коштів в сумі 14 500 грн., на дипозитний рахунок Шосткинського міськрайонного суду, суд вважає, що обидва позови підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Це ж саме було зазначено і в статті 22 КпШС Української РСР, який діяв на час набуття нами у власність спірної квартири. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України та ст.372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. На підставі ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація права власності на обєкти нерухомості, визначеному статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», може бути рішення суду, що є підставою для звернення до суду. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності зареєстровано згідно з вимогами Закону. Відповідно до ст. 16 Закону та п. 5 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року за № 868 державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника (заяв співвласників). Згідно із статтею 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільна правоздатність) особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Враховуючи наведене, у разі смерті власника обєкту нерухомого майна, яке не було зареєстровано належним чином, вчинення такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину, не може бути проведена без встановлення факту належності на праві власності нерухомості померлому. Відповідно до п. 10 ст. 37 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року за № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно Наказу МЮ України за № 296/5 від 22.02.2012 правонаступницьким документом, для реєстрації права власності є рішення суду про визнання права власності.

Outcome: approved