Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

19.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 07.05.2018 року уточнила та просить встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON], померлим 01.08.2014 року, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, 1-й провулок Південний, 13, на час відкриття спадщини, а саме на 01.08.2014 рік; визнати за нею в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд.179, свої вимоги мотивує тим, що 5/12 часток вищевказаного будинку належить її батьку [PERSON], а 7/12 часток вказаного будинку належить матері [PERSON]. 28.10.2006 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якого входить 5/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179. Заповіту [PERSON] не залишав. Спадкоємцями за законом першої черги являються діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. Спадкоємці прийняли спадщину шляхом подачі у встановлений законом строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини. 01.08.2014 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 5/24 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179, які він успадкував після [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємцем за законом першої черги являється донька [PERSON]. Остання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала та із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто, вважається такою, яка спадщину після батька не прийняла. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] являється його сестра [PERSON]. Позивач прийняла спадщину шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 15.01.2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить 7/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179.21.08.2014 року [PERSON] залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, в тому числі всю належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Котовського, буд. 179, заповіла [PERSON], [INFO]. Позивач прийняла спадщину за заповітом шляхом подачі у встановлений законом строк нотаріусу заяви про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було розяснено про неможливість оформлення спадщини після, у звязку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що на підставі рішення [PERSON] міського народного суду Одеської області від 28.02.1983 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл майна, 5/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Котовського, буд. 179 належить [PERSON], а 7/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Котовського, буд. 179 належить [PERSON], що підтверджено довідкою комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.05.2018 року за № 644. Розпорядженням [PERSON] міського голови від 19.02.2016 року № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області, вулицю Котовського перейменовано у «вулицю Тульчианівську». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 066427, виданого 28.10.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер 28.10.2006 року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 51440549 від 31.03.2018 року, наданої [PERSON] державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 28.10.2006 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 488649, виданим 13.08.1971 року [PERSON] міським бюро РАЦС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 283129, виданим 17.02.1990 року [PERSON] міським відділом реєстрації актів цивільного стану, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Толмачова»; - син [PERSON], що підтверджено актовим записом про народження №497 від 08.07.1959 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою в матеріалах спадкової справи, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 379052, виданого 02.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 01.08.2014 року. Після смерті [PERSON] згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 5/24 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179, яку він успадкував після батька [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 51147451 від 06.03.2018 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого 01.08.2014 року відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється дочка [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, яка спадщину не прийняла. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - сестра [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-АВ № 488649, виданим 13.08.1971 року [PERSON] міським бюро РАЦС, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON], актовим записом про народження №497 від 08.07.1959 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Одеської області, де батьками записані: [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 283129, виданим 17.02.1990 року [PERSON] міським відділом реєстрації актів цивільного стану, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на «Толмачова». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON], померлим 01.08.2014 року, за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, 1-й провулок Південний, 13, що підтверджено показаннями, допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що [PERSON] з лютого 2014 року проживала разом з [PERSON] за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, 1-й провулок Південний, 13, брат дуже хворів та потребував стороннього догляду, дочка проживає в м. Києві, тому крім сестри його ніхто не доглядав. Отже, [PERSON], вважається такою, яка прийняла спадщину після [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 43912, виданим 15.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла 15.01.2016 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 7/12 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Тульчианівська, буд. 179. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 21.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2736, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті вона матиме право, в тому числі всю належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Котовського, буд. 179, заповіла [PERSON], [INFO]. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 51476465 від 04.04.2018 року, наданої приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], заповіт [PERSON] від 21.08.2014 року, зареєстрований за № 2736, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], у встановлений законом строк звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 165/02-14 від 15.03.2018 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved