Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

19.11.2020 до Деснянського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.06.2016 в розмірі 52 737 грн 33 коп., мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16.12.2020. 16.12.2020 розгляд справи відкладено на 18.01.2021, у зв`язку з клопотанням відповідача. 18.01.2021 розгляд справи відкладено на 02.02.2021, у зв`язку з неявкою сторін. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пославшись на те, що не укладав кредитний договір. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 17.06.2016 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 17 000,00 грн. У анкеті-заяві вказано, що підписанням цієї анкети-заяви відповідач приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк», які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет, і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами становлять договір банківського обслуговування. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу надавались у користування кредитні картки: № [NUMBER] строком дії до грудня 2021 року, № [NUMBER] строком дії до червня 2022 року. Позивачем також підписаний додаток до кредитного договору (а.с. 13-14), яким встановлені проценти за користування кредитними коштами позивача. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 14.10.2020 становить 52 737 грн 33 коп., до якої входить: 35 078 грн 21 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5 051 грн 76 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 12 607 грн 36 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути суму кредиту та процентів за користування кредитними коштами, оскільки відповідач, в порушення статті 81 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів про не укладення кредитного договору жодних доказів не подав. Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, нарахованими згідно із статтею 625 ЦК України. Позивачем зазначено, що боржник належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, яким йому надано кредит строком до останнього дня червня 2022 року. В матеріалах справи не міститься жодних доказів того, що банк використав своє право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту до подання даного позову. Отже, подання позову 19 листопада 2020 року розцінюється судом як зміна умов основного зобов`язання щодо строку дії договору і з цієї дати у позивача виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Згідно з розрахунку позивача проценти за користування кредитом, згідно із статтею 625 ЦК України нараховані з 01.10.2019 по 29.02.2020, тобто ще до виникнення у позивача права на отримання відповідних сум. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови щодо сплати відсотків, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у збільшеному розмірі (86,4 %), а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України в сумі 12 607 грн 36 коп. Водночас, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 35 078,21 грн та прострочені проценти в сумі 5 051,76 грн, а всього 40 129,97 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (76,09%).

Outcome: partial