Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

19.11.2013 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 13 196,27 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.04.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк», Банк), яке змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 2 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 31.10.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 13 196,27 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача 06.05.2014 р. у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.60). У судовому засіданні відповідач та його представник обставини справи визнали, проти задоволення позову заперечували, просили суд застосувати строк позовної давності (а.с.55-56). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило свою назву на ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) про надання кредиту в сумі 2600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-11). Договір складається з Заяви позичальника [PERSON], умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. З умовами надання кредиту відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписами на договорі № б/н від 13.04.2007 р. та правилами користування платіжною карткою від 13.04.2007 р., на довідці про стандартні умови кредитування. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань станом на 31.10.2013 року, виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої згідно розрахунку заборгованості становить 13 196,27 грн. Згідно матеріалам справи останню оплату з повернення кредиту [PERSON] здійснено 16.12.2007 р. в розмірі 71,72 грн., інших доказів погашення кредиту та сплати комісій, відсотків, пені, штрафу до суду не надано. Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з цим, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6- 14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Граничний строк дії картки (місяць, рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а дія картки закінчилась 31.01.2009 р. (а.с.58). На підставі викладеного у суду немає законних підстав для незастосування позовної давності до даного спору, а, як наслідок, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку із перебігом позовної давності.

Outcome: dismissed