Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-10 00:00:00

19.11.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на її утримання до досягнення нею двадцяти трьох років, а саме до [INFO] року в зв'язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), починаючи з дня подання заяви до суду, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позов мотивує тим, що вона народилась [INFO] року та її батьком є [PERSON]. Подружні стосунки між батьками склалися невдало і в 2003 році вони припинили шлюбні відносини, а 19.09.2003 року шлюб між ними було розірвано. Вона залишилась проживати з матір'ю. Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду з вересня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на її утримання до досягнення нею 18 років. [INFO] року їй виповнилось 18 років, сплата аліментів припинена. Після цього відповідач повністю усунувся від її матеріальної підтримки та виховання. В даний час вона є студенткою Національного університету «Юридична академія України ім..Ярослава Мудрого». Навчається на 1-му курсі, денної форми навчання, другої групи Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України. Мати не має можливості самостійно утримувати її, так як не працює та перебуває на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості. Тому вона потребує матеріальної допомоги від батька, який працює та має заробітну плату 3 000 грн. - 4000 грн. на місяць. Посилаючись на ст., ст.199, 200 СК України просить вимоги задовольнити. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, де вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач на розгляд справи не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Просить провести розгляд справи у його відсутність. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст., ст. 182, 199 Сімейного Кодексу України За положенням ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, якщо повнолітня дочка або син продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форм навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але менше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, батьками позивачки є - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Позивач навчається на 1-му курсі Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного університету «Юридична академія імені Ярослава Мудрого», термін навчання за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 року (а.с.16). Згідно заяви позивачки, з відповідачем вони проживають окремо. Відповідач в своїй заяві зазначив, що працює головним агрономом ФГ «Олександрівське», позов визнає повністю, тобто відповідач має постійний заробіток, але добровільно дочці не допомагає. При визначені розміру аліментів на утримання дитини, суд має враховувати обставини, визначені у ст., ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд вважає, що вимоги ст.182 Сімейного кодексу України в частині щодо стягнення аліментів не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стосуються саме неповнолітніх дітей, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, суд вважає, що вимога позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання до досягнення нею двадцяти трьох років, підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів до досягнення нею двадцяти трьох років можливо за умови, якщо повнолітня дочка продовжує навчання, а позивач навчається лише до 30.06.2017 року, а тому суд до того часу і стягує аліменти. Суд погоджується з розміром аліментів, визначених позивачкою, що відповідають 1/4 частці від заробітку ( доходу) відповідача і вважає, що це має задовольнити її потреби в матеріальному забезпеченні, враховуючи при цьому, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається та перебуває на утриманні матері, яка не спроможна самостійно утримувати дочку, батько є працездатним, працює, має постійний заробіток, а також суд враховує при цьому, що відповідач не заперечує проти позовних вимог та щодо розміру аліментів, а згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання, що не порушує права та інтереси інших осіб. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 19 листопада 2013 року, тобто з дати надходження позову до суду. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 229,40 грн..

Outcome: partial