Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

18.12.2020року [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною заявою, в якій просить суд встановити факт, що він, [PERSON] , [INFO] , постійно, безвиїзно, проживав на території України, станом на 24.08.1991року по теперішній час. Заява мотивована тим, що ним було втрачено паспорт радянського зразка, у зв`язку із чим він не може оформити паспорт громадянина України. Стверджує, що з народження і по сьогоднішній день він постійно проживає на території України в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області. Зазначає, що рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України йому необхідне для отримання у Старосамбірському РВ ГУ ДМС України у Львівській області паспорта громадянина України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2020 року справу передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 21.12.2020 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.01.2021. \~У судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав та просив таку задовольнити. Представник заінтересованої особи Старосамбірського районного сектору ГУ ДМС України у Львівській області в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що проти заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] у м.Турка Львівської області. Його батько [PERSON] , за національністю українець, мати - [PERSON] , за національністю українка. Вказані обставини підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.05.1976 (а.с.4). Із доданої до заяви копії військового квитка [NUMBER] (а.с.5), відомо, що заявник [PERSON] навчався у Львівському лісотехнічному інституті у 1984році, військову службу закінчив у 1986році. Із даних будинкової книги, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.6,7), відомо, що заявник [PERSON] 28.02.1979 отримав паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , однак такий, як стверджує заявник, на даний час втрачено. Крім того, із будинкової книги також відомо, що 28.02.1979року заявник був зареєстрований (прописаний) в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області, разом із батьками [PERSON] та [PERSON] , та сестрами [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту перевірки факту проживання, складеного комісією Верхньолужицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області 11.12.2020 (а.с.9), та довідки, виданої виконкомом Верхньолужицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за №1279 від 11.12.2020 (а.с.10), відомо, що заявник [PERSON] на даний час постійно фактично проживає в [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] . У довідці, виданої виконкомом Верхньолужицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області за №2504 від 07.12.2016 (а.с.11), зазначено, що заявник [PERSON] дійсно станом на 24.08.1991року постійно проживав в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області. Як вбачається із листа Старосамбірського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області №4637-502/4637.1-20 від 11.12.2020 (а.с.8), заявник [PERSON] звернувся до Старосамбірського районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області із заявою про отримання паспорта громадянина України. Однак, зазначеним листом йому роз`яснено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 чи п.2 ст.3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24.08.1991р. постійно проживала на території України або проживала на території України станом на 13.11.1991, і перебувала в громадянстві колишнього СРСР, підтверджує факт її постійного проживання або проживання на території України на зазначену дату судовим рішенням, а тому йому необхідно звернутися до суду для отримання відповідного рішення. У зв`язку із цим, заявник 18.12.2020 звернувся до суду із даною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив те, що станом на 24 серпня 1991 року заявник [PERSON] постійно проживав на території України, а саме в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області, де проживає по даний час, разом із матір`ю та здійснює за нею догляд, оскільки така є особою похилого віку. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995\~року за\~№ 5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» в\~порядку окремого\~провадження розглядаються\~справи про\~встановлення фактів,\~якщо: згідно\~ з\~ законом\~такі факти\~породжують юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян; чинним\~законодавством не\~передбачено іншого\~порядку їх\~встановлення; заявник\~не має\~іншої можливості\~одержати або\~відновити загублений\~чи знищений\~документ,\~який посвідчує\~факт,\~що має\~юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст.256ЦПК України\~(після внесення змін Законом України № 2147-VIIIвід 03.10.2017року ч.2\~ст.315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і\~факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, суд керується, зокрема\~Законом України «Про громадянство України», а також\~Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001\~«Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, статтею 3 Закону України «Про громадянство України»\~визначені випадки належності до громадянства України. Згідно п.1 цієї статті громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої\~статті 3 цього Закону. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України\~(24 серпня 1991 року) або набрання чинності\~Законом України «Про громадянство України»\~(13 листопада 1991 року). Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Відповідно до п.8 вищевказаного Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону\~особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року, який має юридичне значення. На переконання суду, вищевказані зібрані по справі докази підтверджують те, що станом на 24 серпня 1991 року заявник [PERSON] постійно проживав на території України, а саме в с.Бусовисько Старосамбірського району Львівської області, де проживає по даний час. При цьому відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять. Таким чином, на підставі повного об`єктивного і неупередженого розгляду і оцінки усіх наявних у справі доказів, якими підтверджено факт проживання заявника [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, враховуючи те, що встановлення цього факту дає заявнику можливість\~реалізувати своє право для отримання паспорта громадянина України, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту ніж як у судовому, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved