overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], а саме: від сплати аліментів, від його виховання, не спілкується з ним, не цікавиться його життям. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та стягнути з нього в її користь судовий збір та витрати за надання правової допомоги. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що більше трьох років відповідач не бачився з сином, не цікавиться його життям, здоров'ям, не знає, де той живе, як навчається, не надає жодних коштів на утримання сина, зокрема на його лікування. Відповідач позову не визнав і пояснив, що не бачився з сином, тому що боявся травмувати його в новій для нього сім'ї. Хотів відвідати дитину, проте позивач йому не дозволила. Судом встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Нововолинською загальноосвітньою школою 1-111 ст. видано довідку № 40 від 11.02.2014 року про те, що [PERSON] дійсно навчається у даному закладі. Його батько жодного разу не був у школі, не цікавиться навчанням сина, не приймає участі в його вихованні (а.с. 10). Із рішення виконавчого комітету Нововолинської міської ради №181 від 17.04.2014 року вбачається, що виконком затвердив висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а.с. 13-14). Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачені підстави позбавлення батьківських прав, зокрема за пунктом 2 частини 1 - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач протягом тривалого часу - декількох років не виявляє бажання впливати на життя та виховання сина, не спілкується з ним, не цікавиться його здоров'ям, навчанням, не надає жодних коштів на його утримання і лікування, хоча має можливість це роботи. Він не навів доказів того, що ним робилися спроби побачитись з сином, налагодити стосунки між ними, якимось чином впливати на його виховання. На думку суду, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини. Отже позов підлягає до задоволення. З відповідача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернулась до суду з цим позовом та просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що подальше збереження шлюбу та сім'ї з відповідачем неможливе, так як в період подружнього життя між ними почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерів та зловживання відповідачем спиртними напоями. У судове засідання позивач [PERSON]не з'явилася, надала суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за нею. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище «[PERSON]». У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони 03 жовтня 1992 року у Сядринській сільській раді Корюківського району, Чернігівської області зареєстрували шлюб, актовий запис за №8, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від спільного подружнього життя сторони мають двох повнолітніх дітей. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі між сторонами, почали виникати конфлікти, причиною яких є несумісність характерівта зловживання відповідачем спиртними напоями. Відповідно до вимог чинного сімейного законодавства України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя якщо, це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Оскільки позов задовольняється, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду, слід залишити за нею, оскільки вона в заяві вказує про залишення його за нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що її малолітня дочка - [PERSON], [INFO], проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Сторони проживають окремо, сумісне господарство не ведуть, в зв'язку з чим позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, її життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, через що змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, просила задовольнити позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, шлюб зареєстрований 25 липня 2009 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за №12. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Сторони мають дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Відповідно до довідки Мішково-Погорілівської сільської ради №1414 від 18 серпня 2014 року позивач проживає разом з дочкою [PERSON], яка знаходиться на її утриманні (а.с.6). Виходячи з положення ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час, враховуючи обов'язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України, вимоги ст.182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, стан її здоров'я та стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) батька щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення нею повноліття. За правилами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривен 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, діти повністю перебувають на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Ухвалою суду від 17.07.2014 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишений без розгляду. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 2012 року (а.с. 5), від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

18 червня 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. на місяць починається з дня подачі позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свої позовних вимог вказує на те, що шлюб між нею та відповідачем не укладався. Відповідачем було визнано батьківство про, що до ВРАЦС було подано відповідну спільну заяву. Спільні неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей не надає та взагалі ухиляється від виконання своїх обов'язків, які передбачені ст.180 СК України, тому позивач вимушена звертатися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач не з'явилася; подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився, також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позову не заперечив. Суд, перевіривши матеріали справи находить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на утриманні позивача перебуває троє неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] батьком яких є відповідач. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька (матері), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Крім того, відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення у межах суми стягнень за один місяць. Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають і судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

18 червня 2014 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути с відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] року, батьком якої є відповідач, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дочка проживає разом з нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка свій позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 15 лютого 2003 року по 16 червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.2). Сторони разом не проживають, дочка проживає разом з матір'ю, відповідач добровільно допомогу на її утримання не надає (а.с.2). Наведене свідчить, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу виплати аліментів на дитину. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька, або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони в даний час спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач не працює і добровільно матеріальну допомогу на неї не надає. За таких обставин з нього необхідно стягнути аліменти через суд в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Крім того, в силу ст. 4 п.1 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

18 червня 2014 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 15.08.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, сімейні стосунки між ними припинилися, сумісне господарство не ведеться, вони втратили почуття взаємної поваги та любові. Вважає, що примирення між ними не може бути досягнуто. Посилаючись на викладені обставини позивачка просила шлюб розірвати, відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15.08.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 15.08.2009 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 03.03.2011 року, який проживає з матір'ю. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки протягом року, сумісне господарство не ведеться. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім'ї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

18 червня 2014 року представник Миргородської районної державної адміністрації (як орган опіки та піклування) звернувся до суду із заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. В заяві про встановлення опіки представник Миргородської районної державної адміністрації вказав, що до ради по опіці та піклуванню МРДА звернувся громадянин [PERSON], який просив надати йому допомогу у вирішенні питання про визнання його опікуном над [PERSON] яка являється інвалідом дитинства. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.11.2004 року [PERSON] було визнано недієздатною. 21.05.2005 року розпорядженням голови районної державної адміністрації опікуном над нею було призначено її матір [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Рада по опіці та піклуванню при Миргородській районній державній адміністрації просить встановити над недієздатною [PERSON] опіку призначивши опікуном вітчима - [PERSON]. В судовому засіданні представник Миргородської районної адміністрації вимоги заяви підтримав в повному обсязі. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні вимоги заяви Миргородської районної державної адміністрації підтримав, просив призначити його опікуном [PERSON]. Заслухавши пояснення сторін по справі, суд доходить висновків, що заява Миргородської районної державної адміністрації (як органу опіки та піклування) підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 листопада 2004 року [PERSON] визнано недієздатною внаслідок розумової відсталості, яка позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14.04.2014 року [PERSON], опікун недієздатної [PERSON], померла [INFO] (а.с.10). У зв'язку з тим, що над недієздатною [PERSON] на даний момент не встановлена опіка, виникла необхідність у її встановленні та у призначенні опікуна недієздатній. Миргородська районна державна адміністрація вважає за доцільне призначити опікуном недієздатної [PERSON] її вітчима [PERSON]. Згідно характеристики від 08.05.2014 року (а.с.14) наданої виконкомом Біликівської сільської ради на громадянина [PERSON], вказана особа характеризується позитивно. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 08.05.2014 року жителя села Лещенки [PERSON] умови проживання у його будинку задовільні (а.с.11). З метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів [PERSON], яка за станом здоров'я не може самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки, суд вважає необхідним встановити над нею опіку, призначивши опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

18 червня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11336,04 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 січня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень. В силу укладеного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконала свої зобов'язання належним чином. Станом на 30.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 11336,04 грн., а саме: 4985,22 грн. - заборгованість за кредитом; 5334,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина); 516,00 грн. - (процентна складова). Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

18 червня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 18211,58 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.11.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8000 гривень. В силу укладеного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконала свої зобов'язання належним чином. Станом на 30.04.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 18211,58 грн., а саме: 7976,26 грн. - заборгованість за кредитом; 6865,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2026,16 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина); 843,41 грн. - (процентна складова). Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На основі викладеного,

Outcome: approved