Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

17 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 27 жовтня 1983 року було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем відділом ЗАГСу Жовтневого району м. Дніпропетровська актовий запис № 2306. Від шлюбу вони мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сімейні стосунки між ними погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, втрати почуття поваги та любові один до одного, вони фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету. На початку травня цього року за спільної домовленістю сторонами було подано заяву про розірвання шлюбу до державного органу реєстрації актів цивільного стану, проте відповідач забрала дану заяву. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно та змінювати його не має наміру, оскільки примирятися з відповідачем вони пробували неодноразово, однак безрезультатно, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 02.07.2021 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився за невідомими суду причинами, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначено, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 25). Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що 27 жовтня 1983 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , відділом ЗАГСу Жовтневого району м. Дніпропетровська та зроблено відповідний актовий запис № 2306 (а.с. 13). Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей на утриманні не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони протягом останнього року фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved