Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

19.12.2019 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства «Птахофабрика Прилуцького» про стягнення заборгованості за договором оренди. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.2017 року їй на праві власності належить земельна ділянка площею 2,4108 га на території Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323981300:01:003:0037. Раніше вказана земельна ділянка належала на праві власності її батьку [PERSON] . За життя її батьком [INFO] року укладено договір оренди земельної частки (паю) № [NUMBER] з відповідачем, договір 04.01.2005 року зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Димитрівської сільської ради за № 202. Факт передачі земельної ділянки у користування відповідачу підтверджується Актом прийому передачі земельної частки (паю), підписаним сторонами. Відповідно до п. 2.3. договору його укладено на строк 5 років до 01 лютого 2010 року. [INFO] її батько помер. За умовами п. 2.2. договору відповідач мав сплачувати її батьку як орендодавцю орендну плату в натуральній формі у розрахунку 500 кг фуражного зерна, або ячменю, або кукурудзи, або іншої продукції за кожен використаний гектар не пізніше 25 грудня кожного року. Сплата орендної плати у натуральній формі не суперечила вимогам ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення відповідних правовідносин). Після смерті батька орендну плату всупереч умовам договору відповідач за період 2006-2010 років не сплатив взагалі, хоча використовував і використовує земельну ділянку до цього часу. Розмір заборгованості з орендної плати в натуральній формі складає: 500 кг х 2,4108 га х 4 роки = 4821,60 кг фуражного зерна. Оскільки згідно з п. 2.3. договору у разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника, що не суперечить вимогам ст. 31 Закону України «Про оренду землі», орендна плата мала бути сплачена їй як спадкоємиці батька та новому власнику земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року у натуральній формі в розмірі 4821,60 кг фуражного зерна (пшениці). 20 грудня 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та було призначено справу до судового розгляду на 29.01.2020 року. 28.01.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яке під час судового засідання 29.01.2020 року не було підтримано представником відповідача, у зв`язку з чим було залишено судом без розгляду протокольною ухвалою. 29.01.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшли додаткові докази по даній справі. 29.01.2020 року справу було відкладено у зв`язку з викликом до судового засідання директора ПП «Птахофабрика Прилуцького» для надання пояснень, а також у зв`язку з витребуванням судом у відповідача детального розрахунку заборгованості перед позивачем, так як у судовому засіданні представники відповідача частково визнали позовні вимоги, однак не погодились з розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем. 17.02.2020 року до канцелярії суду від директора ПП «Птахофабрика Прилуцького» Прилуцького С.О. надійшла заява про неможливість прибути до судового засідання, яке призначене на 17.02.2020 року у зв`язку з його відрядженням та в підтвердження даного факту було надано копію відповідного наказу про направлення у відрядження № 3 від 14.02.2020 року. Крім цього, директором ПП «Птахофабрика Прилуцького» Прилуцьким С.О. були надані письмові пояснення, які він прохав суд взяти до уваги, а також розрахунок заборгованості ПП «Птахофабрика Прилуцького» перед позивачем зі сплати орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року, відповідно до якого заборгованість, з урахуванням сплати орендодавцем податку з доходів фізичних осіб та військового збору, становить 3111 кг фуражного зерна. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали частково, визнавши те, що за 2006 рік орендна плата за договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року була виплачена у розмірі 957 кг зерна кукурудзи, а також погодившись з розрахунком заборгованості, який був наданий відповідачем. В судовому засіданні представники відповідача частково заперечували проти задоволення позовних вимог обґрунтовуючи це тим, що орендна плата за договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року за 2006 рік виплачена у розмірі 957 кг зерна кукурудзи, а отже заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати орендної плати має становити 3864,60 кг фуражного зерна. Крім цього зазначили, що з даної заборгованості необхідно вирахувати податок з доходів фізичних осіб у розмірі 18 % та військовий збір у розмірі 1,5 %. Таким чином, представники відповідача не заперечують щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості у вигляді 3111 кг фуражного зерна. Вислухавши пояснення позивача, її представника та представників відповідача, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судом встановлено, що 01.01.2005 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Птахофабрика Прилуцького» було укладено договір оренди земельної частки (пай) № [NUMBER] , який 04.01.2005 року зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею Димитрівської сільської ради за № 202 (а.с. 8). Відповідно до Акту прийому передачі земельної частки (пай) згідно з договором оренди земельної частки (пай) від 01.01.2005 року орендодавець - [PERSON] передав орендарю - ПП «Птахофабрика Прилуцького» в оренду земельну частку (пай) загальною площею 2,93 умовних кадастрових га згідно Сертифікату серії РН № 192055 (а.с. 9). 25.08.2005 року на підставі Сертифікату на право власності на земельну ділянку (пай) серії [NUMBER] та на підставі розпорядження голови Оріхівської районної державної адміністрації від 15.06.2005 року № 203 [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115926 на земельну ділянку загальною площею 2,4100 га, що розташована на території Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10). Факт того, що предметом Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року є саме земельна ділянка зазначена у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 115926 визнається сторонами, що у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не потребує додаткового доказування. [INFO] року орендодавець - [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 16.11.2005 року виконкомом Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області серії [NUMBER] , актовий запис № 25. Наразі позивач - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,4108 га на території Димитрівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 2323981300:01:003:0037, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане 14.11.2017 року державним нотаріусом Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області Зайцевою А.С., яке зареєстроване в реєстрі за № 1307 (а.с. 6), а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.11.2017 року, індексний номер витягу 103700270 (а.с. 7). Відповідно до п. 2.3. Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року договір складений сторонами терміном на п`ять років. Початок дії Договору з 1 лютого 2005 року по 1 лютого 2010 року. Договір може бути припинений в будь-який час за взаємною згодою сторін. Вразі переходу права власності до інших осіб, Договір Оренди зберігає чинність для нового власника. Згідно п. 2.2. Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року Орендар сплачує Орендодавцю щороку оренду плату в розрахунку за кожний використаний гектар 500 кг фуражного зерна, або ячменю, або кукурудзи, або іншу продукцію за домовленістю (мука, крупа, макарони, олія) на суму, яка не перевищує грошового розміру орендної плати. В розрахунок орендної плати можуть виконуватися слідуючі послуги (роботи): по обробітку огородної ділянки, оранка, культивація, посів та інші сільхозроботи; транспорті роботи на прохання орендодавця; забезпечення силосом, сіном та соломою. На погребіння орендодавця виділяти одноразову допомогу в сумі - 200 грн. Орендар сплачує орендну плату протягом дії Договору не пізніш як у термін до 25 грудня кожного року. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Згідно ст. 22 Закону України «Про оренду землі» (чинної редакції) орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі. Зміни до даної норми були внесені у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, тобто вже після припинення дії Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року. Враховуючи те, що як на момент укладення Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року, так і на момент його припинення діяла норма, відповідно до якої орендну плату можливо було справляти у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах, судом при вирішенні даного спору застосовується саме дана норма закону. Відповідно до наданої відповідачем відомості на видачу зерна за оренду земельного паю по ПП «Птахофабрика Прилуцького» за 2006 рік орендна плата за договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року за 2006 рік виплачена у розмірі 957 кг зерна кукурудзи. Більш того, даний факт не заперечується і самою позивачкою та її представником. В Прикінцевих положеннях Договору оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року зазначено, що в інших випадках, які не передбачені цим договором, сторони керуються чинним законодавством України. Враховуючи те, що договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року не передбачено хто саме із сторін має сплачувати податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, то застосовуються норми Податкового кодексу України, відповідно до якого даний податок має сплачувати фізична особа, яка отримує доходи, що у нашому випадку є позивач. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що не виплативши позивачу [PERSON] орендну плату за користування землею за Договором оренди земельної частки (паю) № 102 від 01.01.2005 року, відповідач порушив права позивача, а тому вони підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати у розмірі 3111 кг фуражного зерна (пшениці). При цьому суд виходить з наступних розрахунків: - 500 кг х 2,4108 га х 4 роки = 4821,60 кг фуражного зерна - розмір орендної плати за чотири роки; - 4821,60 кг - 957 кг = 3864,60 кг фуражного зерна - розмір орендної плати з відрахуванням сплаченої орендної плати за 2006 рік; - 3864,60 кг х 18 % = 695,63 кг - розмір податку на доходи фізичних осіб, який має сплатити ПП «Птахофабрика Прилуцького» відповідно до положень п. 167.1, п.п. 170.1.1 та 170.1.4 Податкового кодексу України; - 3864,60 кг х 1,5 % = 57,97 кг - розмір військового збору, який має сплатити ПП «Птахофабрика Прилуцького» відповідно до положень п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України; - 695,63 кг + 57,97 кг = 753,60 кг - загальна сума, яка має бути сплачена відповідачем відповідно до вказаних положень ПКУ; - 3864,60 кг - 753,60 кг = 3111 кг - розмір орендної плати, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . Зроблений судом розрахунок повністю відповідає розрахунку, наданого відповідачем та проти якого, під час судового засідання, яке відбулося 17.02.2020 року, не заперечували позивач та її представник. При зверненні до суду позивачем сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом частково задоволено вимоги позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступних розрахунків: - 11330,76 грн. - розмір заявлених позовних вимог; - 7310,85 грн. - розмір задоволених позовних вимог; - 7310,85 грн./ 11330,76 грн. х 100 = 64,52 % - відсоток задоволених позовних вимог; - 768 грн. 40 коп. (сплачена сума судового збору) х 64,52 % = 495,77 грн. - розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial