Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

17 вересня 2014 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивачка просить: визнати недійсним та скасувати висновок з незалежної оцінки майна, затверджений 20 серпня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група», а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 77,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсною та скасувати рецензію №38 від 05 вересня 2014 року. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві перебуває виконавче провадження №37633899. В межах зазначеного провадження 10.06.2013 року проведено опис майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 77,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Потім державним виконавцем призначено експерта для визначення вартості майна. Відповідно до висновку експерта вартість квартири становить 2 454 265,00 грн. Не погодившись із висновком, позивачем державному виконавцю було подано заперечення з проханням провести рецензування. За результатами рецензування зазначено, що звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Як зазначає позивач, з цим погодитись неможливо, так як позивачка замовила незалежну оцінку майна та вартість квартири визначена в розмірі 3 772 019,00 грн. А тому вартість квартири є заниженою, що порушує права позивача на реалізацію арештованого майна за реальну вартість. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» та фізичної особи-підприємця [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заперечень та пояснень на позовні вимоги не направили. Представник третьої особи - ПАТ «Фідо Банк» в судовому засіданні заявлені вимоги не підтримав та просив відмовити в їх задоволенні так як вони не обґрунтовані. Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, пояснення чи заперечення на позовні вимоги не направив. На підставі статті 169 ЦПК України суд продовжив розгляд справи у відсутність сторін, що не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши думку представника позивача та представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 31.05.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «СЕБ Банк» суму заборгованості за договором кредиту №199-В/05 під заставу нерухомого майна від 26.06.2008 року у розмірі 3 953 603,18 грн., 1 700,00 грн. судового збору та 250,00 грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. На виконання рішення суду 04.04.2013 року було видано виконавчий лист. 10.06.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві Бялим М.Г. в межах виконавчого провадження №37633899 було складено акт опису та арешту майна, а саме: квартири [ADDRESS]. 13.08.2014 року державним виконавцем було призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ «Українська експертна група» в особі Антонова В.О. для надання висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості описаного майна за яку воно може бути продане в даному населеному пункті станом на день проведення оцінки. Висновком незалежної оцінки майна, що складений оцінювачем ТОВ «Українська експертна група» в особі Антонова В.О. визначено, що ринкова вартість (початкова ціна) майна на прилюдних торгах (аукціоні) нерухомого майна - трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 77,2 кв.м., станом на 20.08.2014 року становить 2 454 265,00 грн. Не погодившись із зазначеною оцінкою, 05.09.2014 року [PERSON] підготувала заперечення проти результатів оцінки та просила провести рецензування звіту. Проте суду не було надано доказів дати звернення до державного виконавця із заявою про проведення рецензування. Постановою від 03.09.2014 року державний виконавець призначив [PERSON] експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для надання висновку, звіту про оцінку майна (акт оцінки майна) з питань ринкової вартості описаного майна за яку воно може бути продане в даному населеному пункті станом на день проведення оцінки (рецензування звіту). Як вбачається з постанови, 29.08.2014 року стягував подав заяву про рецензування звіту. Рецензією №38 від 05.09.2014 року на Звіт з незалежної оцінки майна, трикімнатна квартира [ADDRESS] власником якої є [PERSON], [PERSON] зазначив, що Звіт з незалежної оцінки майна у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. 11.09.2014 року [PERSON] замовила у ТОВ «Укрекпертиза» проведення оцінки квартири та за результатами було складено Звіт за яким ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] станом на 11.09.2014 року становить 3 772 019,00 грн. Частина 4 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивачка не зазначила з яких підстав вона просить визнати недійсними та скасувати висновок з незалежної оцінки майна, затверджений 20 серпня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» та рецензію №38 від 05 вересня 2014 року. Отже, так як позивачем не зазначено, які саме норми права порушені оцінщиком та рецензентом під час визначення вартості квартири, а занижена, на думку позивача, вартість початкової вартості квартири не є підставою для визнання недійсним та скасування висновку з незалежної оцінки майна та рецензії, тому суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed