Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

17 грудня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Кодимського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові представник позивача Сафір Ф.О. (діє відповідно до довіреності) вказав, що 29 лютого 2012 року між ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, свої зобов'язання відповідач належним чином не виконує, зокрема вчасно не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що призвело до спричинення позивачеві матеріальних збитків. Так, станом на 31 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед Банком склала 13892 грн. 64 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом - 7771 грн. 04 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4583 грн. 86 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 400 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 637 грн. 74 коп. В судове засідання представник позивача не прибув, надавши до суду заяву від 20 січня 2015 року, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, розглянувши справу без його участі. В цій же заяві вказав про згоду позивача на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином завчасно з дотриманням вимог ч.4 ст.74 ЦПК України був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Зокрема, виклик відповідача був здійснений відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик в газеті «Одеські вісті» №16(4726) від 17.02.2015 року. Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів. Суд, дослідивши позовну заяву позивача та надані ним письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із договорів. Судом встановлено, що 29 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] строком на 12 місяців був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідно до якого Банк надав відповідачеві грошовий кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. При цьому, суд з врахуванням роз'яснень, які є в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», укладеним сторонами кредитним договором визнає заяву відповідача [PERSON] від 29 лютого 2012 року про надання кредиту, Тарифи, а також Умови і Правила надання банківських послуг, затверджені наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до договору відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання вчасно сплачувати Банку частину від суми отриманого кредиту в якості погашення заборгованості за кредитним договором та відсотки за фактичне використання кредитних коштів (п.1.1.2.5 та 2.1.1.5.5 Умов та Правил). У відповідності з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Стаття 530 ЦК України визначає, що зобов'язання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. Згідно ст. 1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте відповідачем [PERSON], який є позичальником за кредитним договором, зобов'язання щодо погашення кредиту згідно умов договору та сплати відсотків за користування коштами належним чином не виконані, що підтверджується наданими Банком письмовими доказами. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та Правил при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Таким чином стягненню з відповідача на користь Банку підлягає 13892 грн. 64 коп., у т.ч. заборгованість за кредитом - 7771 грн. 04 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 4583 грн. 86 коп., заборгованість з комісії за користування кредитом - 400 грн. 00 коп., а також штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 637 грн. 74 коп. Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких ст.79 ЦПК відносить судовий збір та витрати на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (платіжне доручення від 27.11.2014 року №ІНМ97В0О4G) та 140 грн. витрат на публікацію у пресі оголошення про виклик відповідача (платіжне доручення від 13 лютого 2015 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved