Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

19.11.2018 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 46268,87 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 18.09.2014р. між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1190563. У відповідності до умов вказаного полісу страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Рено», реєстраційний номер «АМ3769ВО», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 06.09.2015 року у м. Житомирі, на перехресті просп. Миру вул. Красовського, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», реєстраційний номер «АМ3769ВО», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Вольксваген», реєстраційний номер «АА7077АК» під керуванням [PERSON] Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Вольксваген», реєстраційний номер «АА7077АК», було завдано механічних пошкоджень, власнику вказаного транспортного засобу - матеріального збитку. Відповідно до постанови Богунського районного суду м. Житомира від 16.10.2015 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевказане, страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Вольксваген», реєстраційний номер «АА7077АК» - [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» звернулося до страховика - позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АІ/1190563. Так, на підставі страхового акту № 211/1/15 від 23.06.2016 року, позивачем було виплачено [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в розмірі: 34\~904,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням №287 від 23.06.2016 року. Крім того, на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 року та Службової записки від 30.01.2017 року, позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» в розмірі: 11364,12 грн., а також сплачено судовий збір у розмірі 1\~072,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47915 від 31.01.2017 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично сплаченого позивачем страхового відшкодування за полісом № АІ/1190563 склав: 46268,87 грн. Посилаючись на підпункти «Ґ», «Д» підпункту: 38.1.1 пункту 38.1 статті\~38, ст.\~33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.\~1166,\~1187,\~1191 ЦК України\~просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 46268,87 грн. 10.12.2018 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач відзив не подав, про наявність поважних причин, які перешкоджають його подачі, суд не повідомив, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність, та у заяві вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, відзив на позовну заяву не подав, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частина 1 ст. 280 ЦПК України встановлює, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, оскільки існує сукупність умов, визначених ст. 280 ЦПК України, за яких суд може ухвалити заочне рішення, враховуючи думку представника позивача, який у заяві вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.09.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1190563. У відповідності до умов вказаного полісу страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Рено», реєстраційний номер «АМ3769ВО», сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. (а.с. 10) 06.09.2015 року у м. Житомирі, на перехресті просп. Миру вул. Красовського, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», реєстраційний номер «АМ3769ВО», під керуванням [PERSON] - відповідача та автомобіля «Вольксваген», реєстраційний номер «АА7077АК» під керуванням [PERSON] (а.с. 19) Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 16.10.2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та притягнуто до адміністративної відповідальності. (а.с. 18). 30.03.2016 року страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Вольксваген», реєстраційний номер «АА7077АК» - [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» звернулося до Приватного\~акціонерного товариства\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» із претенцією про виплату страхового відшкодування за полісом № АІ/1190563. (а.с. 11) Відповідно до страхового акту № 211/1/15 від 23.06.2016 року, позивачем було виплачено [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в розмірі: 34\~904,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням №287 від 23.06.2016 року. (а.с. 44-45). На підставі рішення Господарського суду м. Києва від 18.01.2017 року та Службової записки від 30.01.2017 року, позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування [PERSON] «СК «Арсенал Страхування» в розмірі: 11364,12 грн., а також сплачено судовий збір у розмірі 1\~072,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням №47915 від 31.01.2017 року. (а.с. 46-49) Згідно ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна,\~\~контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з\~\~поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Однак, зазначені норми вказують на право страховика щодо подання регресного позову, а не необхідність безумовного стягнення сум у порядку регресу. Згідно з частиною першою\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України\~\~від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 61-18св17 та постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року № 686/21485/17. Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Враховуючи наведене, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страховику потерпілого страхове відшкодування, суд дійшов висновку про те, що неповідомлення у встановлений строк страховика про настання страхового випадку не є підставою для задоволення регресного позову. Крім того, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не доведено, що відсутність письмового повідомлення про ДТП призвело до необґрунтованих виплат, адже необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників ДТП, що призвело до неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Ураховуючи викладене, посилання позивача [PERSON] «УПСК» на вимоги статей\~33,\~38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як на підставу для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу є помилковими. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини другої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 5\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.\~ На підставі вищевикладеного, оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов Приватного\~акціонерного товариства\~«Українська пожежно-страхова\~компанія» до [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу задоволенню не підлягає. Відповідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed