Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

18.12.2013р. представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що у КЗ ЛОР «Великолюбінська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступеня» навчається учениця [PERSON], [INFO]року народження. Вказує, що відповідачка позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], однак у відповідності до ч.2 ст.166 СК України не звільнена від обов'язку щодо утримання дитини. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачки аліменти в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини в Державному ощадбанку України, а також покласти на відповідачку судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що навідується до дитини і добровільно забезпечує її в міру своїх можливостей. Представник третьої особи - Мостиської райдержадміністрації як органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що відповідачка не отримує жодних доходів та перебуває на обліку у лікаря психіатра у зв'язку з психічним захворюванням. Заслухавши пояснення відповідачки, представника третьої особи та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 03.11.2005р. по справі №2-287/2005 за позовом опікунської ради Мостиської райдержадміністрації до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вирішено відібрати у відповідачки [PERSON] без позбавлення її батьківських прав дочку [PERSON], [INFO] і сина [PERSON], [INFO], та передати їх на опікування органу опіки та піклування Мостиської райдержадміністрації Львівської області. Згідно із випискою із наказу №22 від 27.08.2009р. дочку відповідачки - [PERSON] зараховано до спискового складу вихованців Великолюбінської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів. Дійсно, відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, статтею 15 СК України передбачено, що якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов'язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Як вбачається із оглянутих судом матеріалів кримінального провадження по справі №1-7/2010 щодо [PERSON] (відповідачки) про застосування до неї примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.166 КК України, а саме згідно з актом комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи №789 від 18.11.2009р. остання страждає недиференційованою шизофренією у розумово відсталої особи та, з урахуванням її індивідуально-психологічних особливостей, неспроможна усвідомлювати реальний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. Постановою суду від 08.01.2010р. до відповідачки застосовано примусові заходи медичного характеру - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Вказані обставини також підтверджуються неадекватною поведінкою відповідачки в судовому засіданні. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка з урахуванням її психічного розладу, що не дозволяє їй усвідомлювати реальний зміст власних дій, керувати ними та передбачати їх наслідки, не може виконувати сімейного обов'язку по утриманню дитини та не вважається такою, що ухиляється від виконання такого. Також судом не встановлено, що відповідачка має які-небудь доходи, які б дозволяли забезпечували стягнення аліментів на утримання дитини у частці від заробітку, яку просить стягнути позивач, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed