Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

19 грудня 2015 року [PERSON], звертаючись до суду із зазначеним позовом вказував, що 19 лютого 2012 року близько 03 години на 171 км. + 450 м автодороги Стрий-Тернопіль Кіровоград Знамянка в с. Романове село Збаразького району Тернопільської області сталася дорожньо-транспортна пригода. Він був пасажиром вантажного автомобіля „Фольксваген Ман, що належить ФОП [PERSON], який під час руху зіткнувся із вантажним автомобілем „ДАФ, що стояв на обочині та частково на проїзній частині дороги, який належить фермерському господарству „Якторів та перебував в оренді і керуванні [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілів отримав тяжке тілесне ушкодження, визнаний інвалідом другої групи. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 11.11.2015 року частково скасовано рішення Полонського районного суду від 03.07.2015року та зазначено, що як вбачається з матеріалів справи, в момент дорожньо-транспортної пригоди автопоїздом у складі тягача DAF 95XF 96430 реєстраційний номер [NUMBER] та причепа автоцистерни реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований за ФГ «Якторів» с. Словіта Золочівського району Львівської області керував водій [PERSON], який володів транспортним засобом на підставі договору оренди від 01.08.2011 року, який укладений між ним та власником транспортного засобу - ФГ «Якторів», із строком дії до 01.08.2012 року. За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку,що відшкодувати йому моральну шкоду має саме [PERSON] Посилаючись на ці обставини [PERSON] просить стягнути із [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150000грн.заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. [PERSON] заперечуючи проти позову 22.11.2016 року звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди транспортного засобу неукладеним та недійсним, який ухвалою від 12.12.2016 року був обєднаний із справою за позовом [PERSON] Заявлені вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що договір оренди транспортного засобу, яким він керував під час скоєння дорожньо - транспортної пригоди не укладався, свого підпису на ньому не ставив, про передачу транспортного засобу в договорі не зазначено і будь-які документи з цього приводу відсутні. В той же час [PERSON] не заперечував, що автомобіль був у його користуванні і експлуатувався ним, але всі супроводжуючі документи використовувались на імя його власника ФГ Якторів. Крім того, в судовому засіданні він заявив, що з ФГ Якторів перебував у трудових відносинах. Посилаючись на наведене [PERSON] вважав, що хоч ним і були допущенні порушенні правила дорожнього руху під час зупинки автомобіля, але завдану позивачеві моральну шкоду повинен відшкодувати ФГ Якторів. Він також зіслався на те,що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду. Заслухавши пояснення, доводи та заперечення сторін, перевіривши матеріали та дослідивши обставини справи, встановлені у справі факти та зумовлені ними відповідні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п.\~6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки \~розяснено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п.3 ч.1 та ч.2 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,відшкодовується на загальних підставах, а саме:за наявності вини усіх осіб,діяльністю яких було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди,зобовязанні її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У справі встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 лютого 2012 року близько 03 години на 171 км+450 м автодороги Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знамянка в с. Романове Село Збаразького району Тернопільської області стався наїзд вантажного автомобіля [NUMBER], належного фізичній особі-підприємцю [PERSON], що перебував під керуванням водія [PERSON], на причіп-цистерну Е реєстраційний номер [NUMBER], що у складі автопоїзду із сідельним тягачем „DAF95 XF96430 реєстраційний номер [NUMBER], який належить ФГ „Якторів с. Словіта Золочівського району Львівської області та перебував під керуванням водія [PERSON], знаходилася частково на проїжджій частині дороги, частково на правому узбіччі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а пасажир автомобіля марки „Volkswagen Man 8.150 [PERSON] тілесні ушкодження. В результаті ДТП позивачу заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого 27 червня 2012 року (26 червня 2013 року повторно) йому була встановлена стійка втрата працездатності та до 01 липня 2016 року призначена інвалідність другої групи, у звязку з ураженням опорно-рухового апарату, що підтверджується довідками до акту огляду МСЕК серія ХМ №249978 та №0147757 . Згідно з вимогами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особи,щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 03.07.2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 11.11.2015року встановлені обставини та факти за яких мала місце дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження. При цьому було доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася як з вини водія [PERSON] вантажного автомобіля „Фольксваген Ман, що належить ФОП [PERSON], та пасажиром якого являвся [PERSON], так із вини водія вантажного автомобіля „ДАФ [PERSON]І, що належить фермерському господарству „Якторів, який допустив порушення п.п. 15.1,15.2,19.4,9,106 Правил дорожнього руху., Тими ж рішеннями було встановлено ступінь вини кожного з водіїв за яких ними було вчинено дорожньо-транспортну пригоду в рівних частках по 50%. Рішення Полонського районного суду Хмельницької області та рішення апеляційного суду Хмельницької області у цій частині набрали законної сили. Відповідно до п.1 ч.2 ст.23, ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки. З огляду на наведене [PERSON] відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України як особа, яка на відповідній правовій підставі договору оренди транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди володіла транспортним засобом - вантажним автомобілем „ДАФ,власником якого являється ФГ Якторів, зобовязаний відшкодувати завдану позивачеві моральну шкоду. Що стосується позову [PERSON] про визнання договору оренди транспортного засобу неукладеним та недійсним він задоволенню не підлягає з наступних підстав. Обґрунтовуючи свої вимоги [PERSON] зіслався на те, що договір оренди транспортного засобу, зокрема на автомобіль ДАФ з ФГ Якторів не укладав, свого підпису не ставив, а в наявній ксерокопії договору підпис від імені [PERSON] належить не йому, транспортний засіб його не передавався, а оригінал договору відсутній. Проте дані доводи [PERSON] ґрунтуються лише на його особистих поясненнях та припущеннях, а належних та допустимих доказів,відповідно до ч.1 с.60ЦПК України на підставі яких зобовязаний був довести ті обставини на які посилався,як на підставу своїх вимог і заперечень суду не надав. Разом тим, із наявного у справі договору оренди транспортного засобу від 01.08.2011року вбачається,що договір оренди транспортного засобу між фізичною особою підприємцем [PERSON] і ФГ Якторів було укладено добровільно, з обоюдним волевиявленням та у письмовій формі з урахуванням істотних умов, передбачених главою 58 ЦК України, зокрема ст.ст.798-805, яка регулює правовідносини з приводу найму (оренди) транспортних засобів. Безпідставними є і доводи [PERSON], що договір оренди транспортного засобу не був нотаріально посвідчений,оскільки відповідно до ч.2 ст.799ЦК України договір найму (оренди)транспортного засобу підлягає нотаріальному посвідченню, якщо він укладається за участю фізичної особи. Однак як встановлено у справі [PERSON] на час укладання договору оренди транспортного засобу був зареєстрований фізичною особою - підприємцем і такий укладався з метою підприємницької діяльності (вантажні перевезення), а ФГ Якторів юридична особа,тому укладений між ними такий договір нотаріальному посвідченню не підлягав. В судовому засіданні [PERSON] по суті не оспорював, що користувався автомобілем ФГ Якторів поскільки перебував з ним в трудових відносинах, однак належних та допустимих доказів про те, що він перебував у таких відносинах суду не надав. Що стосується вимог [PERSON] про застосування строку давності,яка на його думку позивачем була пропущена без поважних причин, так вони на увагу не заслуговують,оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди завданої каліцтвом,іншим ушкодженням здоровя або смертю не поширюється. При визначені розміру моральної шкоди заподіяної позивачу транспортним засобом, володільцем якого був фізична особа-підприємець [PERSON], суд враховує ступінь і тривалість моральних страждань позивача, перенесений фізичний біль в результаті отриманого каліцтва, порушення та відновлення установленого способу життя потерпілого, обставини справи та виходячи зі ступені його вини та характеру допущених ним порушень правил дорожнього руху, з вимог розумності і справедливості, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 150000 грн. моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved