Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

17.11.2020 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заборський О. В., звернувся з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що працював на шахті «Гвардійська» на ПАТ «Кривбасзалізрудком» 11 років 05 місяців на посаді підземного прохідника. В обґрунтування позовних вимог вказав, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК від 06.07.2005 року, первинно, встановлено 20% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню. При черговому переогляді 09.10.2018 встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності по професійному захворюванню: 35% ХОЗЛ, 5% тугов., 15% - труд.каліцт. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час переносить глибокі моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль. Вказав, що покращення в стані здоров`я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров`я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 306995,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача та просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень. 18.12.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що позивач, укладаючи трудовий договір, свідомо приймав запропоновані умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та їх наслідки. Звертає увагу суду на той факт, позивачем не надані докази заподіяння моральної шкоди позивачу, та наявності вини відповідача. Представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, зазначає, що з наданого позивачем акту приймання-передачі наданих послуг від 26.05.2020 року та квитанції №1, позивачем сплачено 3000,00 гривень: за попереднє опрацювання матеріалів - 500,00 гривень, підготовки правової позиції - 500,00 гривень, підготовку позовної заяви 1000,00 гривень, судове представництво - 1000,00 гривень. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витрати на судове представництво є безпідставними. Розмір витрат на правничу допомогу є не співмірними зі складністю цивільної справи. Представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 18.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» закріплено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на шахті «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» на посаді підземного прохідника 11 років 05місяців, що підтверджується копією його трудової книжки. На підставі медичного висновку лікарсько - експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково - дослідний інститут промислової медицини» Позивачу встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої - третьої стадії (пиловий бронхіт другої - третьої стадії, емфізема легень другої - третьої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого - третього ступеня. Нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з помірним зниженням слуху). Захворювання професійні з 24.05.2016р. Згідно висновку МСЕК серія ДНА - 02 №02471 від 06.07.2005 року йому первинно, встановлено 20 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню (нещасний випадок). При повторному переогляді, висновком МСЕК серія ДНА - 02 № 09658 від 23.08.2006 року Позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. При черговому переогляді, висновком МСЕК серія ДНА - 02 № 025907 від 09.09.2008 року Позивачу встановлено 20% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. Висновком МСЕК серія 10 ААА № 003236 від 16.11.2010 року Позивачу встановлено 20 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. Висновком МСЕК серія 10 ААА № 071106 від 11.09.2012 року Позивачу встановлено 20 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. Висновком МСЕК серія АБ № 0004956 від 15.07.2014 року Позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. Висновком МСЕК серія 12 ААА № 003445 від 19.07.2016 року Позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: трудове каліцтво. Висновком МСЕК серія 12 ААА № 043352 від 15.11.2016 року Позивачу встановлено 40 % втрати професійної працездатності по професійному захворюванню: 20% ХОЗЛ, 5% тугов., 15% - трудове каліцтво, з наступним переоглядом 01.10.2018 р. Висновком МСЕК серія 12 ААА № 054036 від 09.10.2018 року Позивачу встановлено 65 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності по професійному захворюванню: 35% ХОЗЛ, 5% тугов., 15% - трудове каліцтво. У зв`язку з отриманням професійних захворювань позивач часто перебуває на лікуванні у медичних закладах, що підтверджується виписками та епікризами із медичної картки [PERSON] . Відповідно до п. п.16 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 08.07.2016р. за формою П-4, зазначено, що обставинами за якими у позивача виникло хронічне професійне захворювання, послугувала недосконалість технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничого обладнання підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму, що перевищували нормативні значення. Таким чином, комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено, що в наслідок тривалої праці в шкідливих умовах, в т.ч. на шахті «Гвардійська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» Позивач втратив своє здоров`я та працездатність і набув професійні захворювання. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральних шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює моральні й фізичні страждання, які обмежують можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає у межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Зазначені обставини настали у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 65 % втрати професійної працездатності та встановлення 3 групи інвалідності , що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачу заподіяна моральна шкода. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача понад 11 років 05 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу встановлено 65 % втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням зі встановленням 3 групи інвалідності, що вказує на неможливість покращення стану здоров`я позивача в подальшому, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, та виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень. Щодо вимог про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 гривень, суд виходить з наступного. Між позивачем [PERSON] та адвокатом Заборським О.В., 01.11.2020 року укладено договір про надання правової допомоги, згідно якого [PERSON] надана правова допомога, яка полягає у попередньому опрацюванні матеріалів, підготовці правової позиції та позовної заяви, судовому представництві. Відповідно до розрахунку судових витрат на правову допомогу по договору про надання правової допомоги від 01.11.2020 року, [PERSON] сплачено Заборському О.В винагороду в сумі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 01.11.2020 року. Оскільки справа розглянута в спрощеному позовному провадженні без участі сторін, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 1000,00 гривень, пов`язану з представництвом інтересів позивача в суді задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в сумі 2000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1000,00 гривень. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial