Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

19 вересня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що від шлюбу вони з відповідачем мають трьох дітей доньку Катерину, [INFO], доньку Ірину, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому, оскільки відповідач має нерегулярний дохід, вона просила стягнути з нього аліменти неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі по 500 грн. на кожну дитину щомісяця до повноліття. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні на уточнених позовних вимогах наполягала, пояснивши, що відповідач періодично купує дітям деякі речі, сплачує за дитячий садок, але ця допомога носить нерегулярний характер. Тому вона бажає, щоб з відповідача стягувались аліменти саме за рішенням суду. Відповідач в частині розміру аліментів позов визнав, однак заперечував проти того, що він не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей. Дійсно, так як він вважає позивача безвідповідальною матірю, готівку їй він не надає, а самостійно періодично купує дітям необхідні речі, сплачує за дитячий садок, про що надав відповідні накладні та квитанції. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 22 грудня 2006 року Ставрівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, актовий запис №14 /а.с.31/. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей доньку Катерину, [INFO], доньку Ірину, [INFO] та сина [PERSON], [INFO] і, згідно наданих копій свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком /а.с.4-6/. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні /а.с.7/. Відповідач працює, має постійний заробіток /а.с.30/. Відповідно до наданих відповідачем накладних, останній у липні та серпні 2016 року придбавав дитячий одяг, взуття, канцтовари /а.с.26-28/. Крім того, у червні 2016 року відповідач сплатив за дитячий садок /а.с.29/. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач протягом шести місяців періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дітей в різних формах, однак така допомога була нерегулярною. Сторони не досягли згоди щодо утримання дітей. Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей і тому позов підлягає задоволенню. При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. Що стосується можливості нецільового використання аліментів, то відповідно до ст.186 Сімейного кодексу України, відповідач має право звернутися до органу опіки та піклування з метою здійснення контролю за використанням коштів.

Outcome: approved