Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

19.08.2019 року до суду звернувся позивач [PERSON] , з позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) до відповідача Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і Верхньодніпровської районної державної адміністрації. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному проваджені без виклику сторін на 30.09.2019 року . Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати за ним право на земельну ділянку (пай) площею 5.96 умовних кадастрових гектарів, із земель невитребуваних паїв КСП «Нива», які розташовані на території Боровківської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно з Державним актом на право колективної власності КСП «Нива», серія І- ДП № 000016 від 01.12.1995 року та додатком № 1 до зазначеного державного акту - списком громадян членів КСП «Нива». В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.07.1990 року він був прийнятий на роботу в члени КСП «Шлях до комунізму» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області слюсарем (наказ № 2 від 10.07.1990 року) 01.01.1993 року, КСП «Шлях до комунізму» було перейменовано в КСП «Нива». 30.12.1994 року він був звільнений з КСП «Нива» в зв`язку з призивом у лави Збройних Сил України, наказ № 4 від 30.12.1994 року. З 26.10.1994 року по 28.06.1996 року він проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується записами в його трудовій книжці В червні 2019 року він дізнався від свого знайомого, який раніше також працював в КСП «Нива», що має право на земельну частку (пай) за рахунок землі, переданої у колективну власність КСП «Нива», як колишній член КСП. В липні 2019 року ним було отримано лист відділу ГУ Держгеокадастру у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 16.07.2019 року, в якому було зазначено, що він значиться в списках осіб, що мають право на земельну частку (пай), який є додатком до Державного акту на право колективної власності КСП «Нива», серія І-ДП № 000016 від 01.12.1995 року, але не значиться у книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам КСП «Нива», і сертифікат на його ім`я на земельну частку (пай) не виготовлявся. Вважає, що будучи членом КСП «Нива» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, він має право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель КСП «Нива» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, оскільки був включений до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) , що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін Відповідачі Боровківська сільська ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та Верхньодніпровська районна державна адміністрації Дніпропетровської області відзивів на позовну заяву не надали. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог,заслухавши учасників розгляду справи,Ж вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач 01.07.1990 року був прийнятий на роботу в члени КСП «Шлях до комунізму» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області слюсарем (наказ № 2 від 10.07.1990 року) 01.01.1993 року, КСП «Шлях до комунізму» було перейменовано в КСП «Нива». 30.12.1994 року він був звільнений з КСП «Нива» в зв`язку з призивом у лави Збройних Сил України, наказ № 4 від 30.12.1994 року. З 26.10.1994 року по 28.06.1996 року він проходив строкову військову службу в Збройних Силах України, що підтверджується записами в його трудовій книжці Паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» проводилось у травні 1995 році. Державний акт серії ДП № 000016 на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» виданий 15 травня 1995 року, що підтверджується копіє державного акту на право колективної власності на землю і відповіддю відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 124/103-19 від 16.07.2019року. Судом встановлено, що позивач значиться, у додатку до Державного Акту про право колективної власності на землю серії ДП № 000016 від 15 травня 1995 року у списку громадян, членів колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» як такий, що має право на земельну частку (паю), але не значиться у книзі сертифікатів на право власності на земельну ділянку (пай) що видаються члена КСП «Нива» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області що підтверджується відповіддю відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 124/103-19 від 16.07.2019року. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 - Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією. Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. З наданих суду доказів встановлено, що позивач на час розпаювання земель КСП «Нива», а саме на травень місяць 1995 року не працював на не був членом КСП «Нива», оскільки був звільнений в зв`язку з проходженням служби у лавах Збройних Сил України. Відповідно до записів в трудовій книжці позивач після проходження військової служби у вересні 1996 року не повернувся на роботу до КСП «Нива», а був прийнятий на роботу в зовсім інше підприємство. Таким чином судом встановлено, що на час видачі КСП «Нива» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Державного акту про право колективної власності на землю, позивач не працював та не був членом КСП «Нива» і після проходження військової служби на роботу в дане господарство не повернувся. Будь-яких інших доказів про те, що позивач продовжував бути членом КСП «Нива» станом на 15 травня 1995 року суду не надано. Доводи позивача про те, що право на земельну частку пай мають особи, які раніше працювали в колективному сільськогосподарському підприємстві і включені до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно п. 2 Указу Президента України «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 таке право закріплене лише за пенсіонерами, які раніше працювали в господарстві, а не за всіма особами, які працювали в господарствах та були звільненні на час розпаювання. Позивач же на час розпаювання земель позивач не досяг пенсійного віку. Таким чином судом встановлено, що на час видачі КСП «Нива» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області Державного акту про право колективної власності на землю (тобто на час розпаювання земель господарства) позивач не працював та не був членом КСП «Нива» та після служби в Збройних Силах не повернувся на роботу до даного господарства. Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що у позивача не виникло право на отримання земельної ділянки (паю), так як останній на час паювання земель КСП «Нива» не працював та не був членом КСП, а також не досяг пенсійного віку . В зв`язку з чим суд вважає, що позивач був помилково включений до списків осіб, що мають право на отримання земельної ділянки (паю) даного господарства. Враховуючи, що судом встановлено відсутність права у позивача на земельну частку /пай/ без визначення меж цієї частки в натурі / на місцевості/ із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП «Нива», суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог щодо визнання такого права за позивачем - відмовити. Так як судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., покладаються на позивача та не відшкодовуються за рахунок відповідача

Outcome: dismissed