overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

18 квітня 2004 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували Осіївській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 08. [INFO] від шлюбу у них народилась дочка [PERSON]. Подружнє життя у сім'ї [PERSON] не склалось, так як чоловік зловживає спиртними напоями, влаштовує безпричинні сварки та бійки, що призвело до розпаду сім' ї, а тому з 01.11.2014 року сторони проживають окремо та не підтримують сімейні стосунки. Дитина залишилась проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 18.09.2004 року в Осіївській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис №08. В судове засідання позивач не з'явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій просила справу розглядати без її участі та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до початку розгляду справи по суті надав на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, сторони самостійно вирішили спір з приводу спільнонажитого майна та проживання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

18 квітня 2006 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння № 64 по вул. Леніна в с. Мале Старосілля Смілянського району Черкаської області, яке згідно технічної документації складається з житлового будинку під літ. «А-1» (загальною площею 41,5 кв.м, житловою площею 22,4 кв.м), та господарських споруд і будівель: прибудови під літ. «а», ганку, літньої кухні під літ. «Б», прибудови під літ. «б», сараю під літ. «В», літнього душу під літ. «Л», вбиральні під літ. «У», погребу з шийкою під літ. «П», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, колодязя під літ. «К», що належало померлому на підставі запису в погосподарській книзі № 3 за 2001-2005 роки. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Інших спадкоємців першої черги на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] крім позивача немає. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом. Відповідач позов визнав повністю, про що направив до суду заяву відповідного змісту. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. З довідки виконавчого комітету Малостаросільської сільської ради від 14 вересня 2015 року № 297 вбачається, що на підставі запису в погосподарській книзі за № 3 за 2001-2005 роки [PERSON], який помер 18 квітня 2006 року, є власником домоволодіння № 64 по вул. Леніна в с. Мале Старосілля Смілянського району Черкаської області. Відповідно до цієї ж довідки з 18 листопада 2005 по вересень 2015 року у вказаному домоволодінні була зареєстрована і проживала [PERSON], що свідчить про прийняття нею спадщини. Із повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори № 2710/01-16 від 11 листопада 2015 року вбачається, що після смерті [PERSON] до Смілянської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

18 квітня 2008 року позивачка придбала у відповідача [PERSON], за договором купівлі продажу житловий будинок № 25, з господарськими будівлями, які позначені на плані літерами: А житловий будинок, а веранда, Б сарай, В сарай, Г сарай, Д погріб, № 1 огорожа, № 2 ворота, № 3 хвіртка, Е сарай, який знаходиться в смт. Миколаївка по вулиці Нова, Миколаївського району, Одеської області, заплативши 20\~000 ( двадцять тисяч ) гривень, що підтверджується розпискою відповідача. На виконання зазначеного договору купівлі продажу позивачка передала відповідачу гроші, а відповідач передав їй розписку про отримання грошей, документи на житловий будинок. Через два тижні вони мали поїхати до нотаріальної контори посвідчити договір купівлі продажу будинку. Проте, відповідач через сімейні обставини поїхати не зміг. В серпні 2014 року вони поїхали до нотаріальної контори, але як виявилося не всі документи відповідач взяв і сторони домовилися поїхати до нотаріуса через місяць. Потім відповідач пояснив, що необхідно ще до оформити деякі документи і що нотаріально договір купівлі продажу можна оформити пізніше. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути в його відсутність. Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як те, що договір купівлі продажу будинку є дійсним, підтверджується матеріалами справи копією паспорта [PERSON] ( а.с. 4 ), копією розписки [PERSON], кошти отримав в повному обсязі, претензій до покупця не має ( а.с. 5 ), копією договору купівлі продажу будинку ( а.с. 6 ), копією доручення ( а.с. 7 ), копією технічної документації на житловий будинок ( а.с. 8 15 ). Позивачка володіє придбаним будинком та користується, оскільки мешкає в ньому, сплачує вартість комунальних послуг та утримує будинок в належному стані. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися з усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В ч. 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

18 квітня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив заочне рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 22 жовтня 2014 року до суду надійшла заява представника позивача про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання, в якій останній посилається на те, що судом було несвоєчасно направлено до позивача виконавчий лист. Сторони в судове засідання не з'явились та не повідомили причини неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно18 квітня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова ухвалив заочне рішення за позовомПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Суд вирішивпозовзадовольнити. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 3 642,50 гривень та судові витрати у розмірі 214,60 гривні. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» 1. Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» - Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 371 ЦПК України - стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Враховуючи викладене, а також те, що позивач своєчасно звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа, суд вважає що є підстави для про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання, оскільки строк позивачем був пропущений з поважних причин. На підставі ст.ст. 22, 24 Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] (далі відповідач),в розмірі 13 частини заробітку(доходу) щомісячно, на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що10 квітня 2012 року між нею та відповідачем виконкомом Корнинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 3. Від шлюбу, [INFO] року у них народився син [PERSON]. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 31 січня 2014 року їх шлюб було розірвано. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], в розмірі 13 частки заробітку (доходу) ,але не менше встановленого законом мінімуму,до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свою позовну заяву по мотивах наведених в ній. Позовні вимоги просила задовільнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав і проти його задоволення не заперечує. Пояснив ,що працює офіційно в Коростишівському лісництві. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі і згідно свідоцтва про народження сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO](а.с.4). Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно з довідки виданої Соболівською сільською радою Брусилівського району, Житомирської області синпозивачки проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дана частка не може бути меншою, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ст. 182 СК України). За даних обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а тому суд стягує з відповідача аліменти в розмірі 14 частки заробітку(доходу). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір відповідно до ст.79,88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави. З урахуванням викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Він обґрунтовує свою заяву тим, що є власником земельної ділянки площею 9,7439га на землях Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №078786, виданого Близнюківською районною державною адміністрацією 17 липня 2006 року на підставі розпорядження Близнюківської райдержадміністрації №98 від 21 березня 2006 року. Але він не має можливості у повній мірі розпоряджатися цією земельною ділянкою, оскільки у вказаному державному акті власником земельної ділянки вказаний [PERSON]. Таким чином, у цьому документі його прізвище вказано невірно, оскільки відповідно до даних паспорту, ідентифікаційного номеру, правильним його прізвищем є [PERSON]. Цю помилку в теперішній час виправити неможливо, а встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу необхідно йому для здійснення права на розпорядження майном, що належить йому на праві власності. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву, посилаючись на ті ж обставини, що й у заяві. Представник заінтересованої особи - управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецької області в судове засідання не явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що відповідно до паспорту серії [NUMBER], виданому 25 вересня 2013 року Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.4). Таким чином, прізвищем заявника є [PERSON]. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №078786, виданого Близнюківською районною державною адміністрацією 17 липня 2006 року на підставі розпорядження Близнюківської райдержадміністрації №98 від 21 березня 2006 року, власником земельної ділянки площею 9,7439га на землях Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, помилково вказаний [PERSON] (а.с.6). Враховуючи викладене суд вважає встановленим, що наведений у рішенні суду державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №078786, в якому власником земельної ділянки площею 9,7439га на землях Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області вказаний [PERSON], належить [PERSON]. Оскільки виправити допущену помилку в даний час не представляється можливим і вона є перешкодою в здійсненні права [PERSON] на розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном, необхідно встановити факт належності заявнику зазначеного правовстановлюючого документу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.08.1992 року у Відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №1972. В обґрунтування своєї заяви зазначив про те, що від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою у них не склалося, одружившись не змогли утворити міцної сім'ї, між ними постійно виникали сварки та скандали. Шлюбні і сімейні відносини, а також спільне проживання між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їхня сім'я розпалась повністю і остаточно, шлюб існує лише формально, примирення не можливе. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечила. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши взаємини подружжя, наявність повнолітньої дитини, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб - 29.08.1992 року у Відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис №1972. (а.с.6). Від спільного шлюбу з відповідачкою у них є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства і проживають окремо. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернулась в Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON]., 22.09.2000 року зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та пояснила, що з відповідачем вони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження сім»ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, з постановленням заочного рішення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.09.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис № 1022, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що шлюб існує формально, і це суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб розірвати, витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на відповідача. На підставі ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову остання зазначила, що 18 січня 1971 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Реєстрація шлюбу проводилась Демуринською селищною радою Межівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки припинені з 1996 року через несумісність характерів. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечує. Суд, вислухавши учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Сторони зареєстрували шлюб 18 січня 1971 року. Реєстрація шлюбу проводилась Демуринською селищною радою Межівського району Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позову, сторони шлюбні відносини не підтримують з 1996 року, проживають окремо, тому збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст.111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

18 квітня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дати досягнення сином повноліття і до закінчення ним навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що за час спільного проживання із відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час син [PERSON] навчається у Центрі професійно - технічної освіти м. Житомира на денній формі навчання, в зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги на оплату за навчання, проживання в гуртожитку, проїзд на навчання, оплату підручників для навчання, канцелярських товарів, одягу. Відповідач не надає матеріальної допомоги, тому змушена звертатися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зробив усну заяву, якою частково визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів в розмірі 300 грн. щомісяця, в задоволенні решти позовних вимог просив відмовити, оскільки не має постійної роботи та отримує нерегулярний, мінливий дохід. Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4), який на даний час навчається у Центрі професійно - технічної освіти м. Житомира з 01.09.2013 року по 01.02.2015 року (а.с.9), в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Повнолітній [PERSON] фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 199 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved