Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

17 травня 2016 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач [PERSON] із вищевказаним позовом, який вмотивовує тим, що 31 березня 2015 року в м. Кривому Розі Дніпропетровської області померла його дружина, - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири №54, розташованої в будинку №36 по вулиці Косіора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Вказував на те, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї дружини, - [PERSON] Спадщину після смерті дружини він прийняв у встановленому законом порядку, і звернувся до Державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину. В нотаріальній конторі йому повідомили, що померла дружина, - [PERSON], ще 10 серпня 2004 року склала нотаріально посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, заповіт, згідно якому заповіла належну їй зазначену вище квартиру відповідачу по справі, - [PERSON], що доводиться їй племінником, та є сином рідної сестри померлої [PERSON] Зазначав, що також в нотаріальній конторі йому розяснили, що, оскільки він на день відкриття спадщини є непрацездатним, то заповіт померлої [PERSON] порушує його цивільні права і він незалежно від волі померлої має право на отримання обовязкової частки в майні спадкодавця, і тому заповіт його дружини [PERSON] є частково недійсним і йому після отримання спадщини повинна належати 1/2 частка від того, що він міг би отримати як спадкоємець померлої першої черги за законом, якби не було заповіту, тобто 1/2 частку від усього майна, в даному випадку квартири №54, розташованої в будинку №36 по вул. Косіора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Посилався на ті обставини, що він погодився з розясненнями нотаріуса та закону, і хоче отримати обовязкову частку в спадщині померлої дружини. Але державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори 25 березня 2016 року письмово відмовив йому у наданні свідоцтва про право на спадщину після смерті його дружини [PERSON], пояснивши при цьому, що відповідач [PERSON] не бажає одержувати свідоцтво про право на спадщину в розмірі, зменшеному на обовязкову долю, а бажає залишити за собою все спадкове майно за заповітом, тобто всю квартиру. Крім того, відповідач утримує в себе всі право встановлювальні документи на спадкове майно і надати їх нотаріусу також відмовляється. Вважає, що така позиція відповідача [PERSON] грубо порушує його майнові та спадкові права. На підставі викладеного просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач [PERSON] до зали суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, скористався правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 03 грудня 2015 року, термін дії, три роки (а.с.11), надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали суду також не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст.38 ЦПК України, також скористався правом представництва своїх інтересів у суді зі сторони представника. Присутня у судовому засіданні представник відповідача [PERSON], - [PERSON] (довіреність від 04 липня 2016 року, термін дії, три роки (а.с.63), також надала пояснення по суті справи, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала. Третя особа, - Державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, - [PERSON], до зали суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Раніше від Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, надходили повідомлення про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі позивача, відповідача та третьої особи, за участі представників позивача та відповідача, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно положень ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Захист цивільних прав, це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів (ст.57 ЦПК України). За загальними положеннями ЦПК України, обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з вимог ст.ст.10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. З наявних письмових матеріалів справи, пояснень представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне. 31 березня 2015 року, у віці 79 років, померла [PERSON], про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-КИ №628973, зроблено відповідний актовий запис №298 (а.с.8), котра була дружиною позивача [PERSON] (а.с.7), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб (а.с.9), після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири №54, розташованої в будинку №36 по вулиці Косіора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.50-51), в котрій на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.29, зворот), та котра належала померлій на підставі договору дарування від 29 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, - [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за №1090, та зареєстрованого в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 15 квітня 1999 року (а.с.48). За життя, 10 серпня 2004 року, [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1-4091 (а.с.29), згідно якого, [PERSON] заповіла належну їй квартиру, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Косіора, буд.№36, кв.№54, відповідачеві [PERSON] (а.с.27-28). Дана обставина підтверджується також наявною в матеріалах справи копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №40558997 від 03 червня 2015 року (а.с.30, зворот, а.с.31). Заявою №386 від 03 червня 2015 року, відповідач [PERSON] прийняв все спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], згідно заповіту від 10 серпня 2004 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1-4091 (а.с.26). 15 липня 2015 року, позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги після смерті своєї дружини, - [PERSON], та як спадкоємець, який має право на обовязкову частку у спадщині після смерті дружини, звернувся із нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори (а.с.34). 25 березня 2016 року до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, звернулася представник позивача [PERSON] за довіреністю, - [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину, або постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.39). Постановою державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, - [PERSON] від 25 березня 2016 року, відмовлено представникові позивача [PERSON] за довіреністю, - [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст.1241 ЦК України, на частку квартири №54, розташованої у будинку №36 по вулиці Косіора в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, у звязку із ненаданням правовстановлюючих документів (а.с.39, зворот), котрі, як встановлено висновком за матеріалами ЖЄО №1207 від 08 грудня 2015 року, перебувають у відповідача [PERSON] (а.с.10). Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Водночас, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є пенсіонером, на день відкриття спадщини є непрацездатним, а тому має право на обов'язкову частку у спадщині, після смерті своєї дружини, - [PERSON], яка становить 1/2 частини спадкового майна (а.с.34, зворот), а тому позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню сума загально сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1378,00 гривень (а.с.1, 2, 12). Враховуючи викладене,

Outcome: approved