Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

18 грудня 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у сумі 6\~455,11 грн; суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 883,81 грн.; три відсотки річних 201,04 грн.; витрати на судовий збір 1\~600 грн. Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 02.01.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням суду від 12.04.2018 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача борг за спожиту теплову енергію у розмірі 7 539 грн. 96 коп., з якої: \~борг 6 455 грн. 11 коп., сума з урахуванням індексу інфляції 883 грн. 81 коп., 3 % річних 201 грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп. 06.06.2018 року відповідач подав до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення. Ухвалою суду від 22.06.2018 року вказану заяву задоволено, заочне рішення від 12.04.2018 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 07.11.2019 року відповідач надав суду заяву, в якій просить в зв`язку з тяжким матеріальним становищем максимально розстрочити суму боргу. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивач здійснював постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] в опалювальний сезон 2015-2016 р.р., 2016-2017 р.р. Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником вищезазначеної квартири. Нарахування відповідачу сум оплат за споживчу теплову енергію за період з 01.10.2015 року по 31.03.2017 року проводились згідно з тарифами, зазначеними у постанові Національної Комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 146 від 17.10.2014 року, № 1171 від 31.03.2015 року. Позивач надав відповідачу теплову енергію за період з 01.10.2015 р. по 31.03.2017 р. на суму 6\~794,71 грн., за яку останній не сплатив. Таким чином, станом на 02.11.2017 р. борг відповідача перед позивачем за опалювальний період з 01.10.2015 р. по 31.03.2017 р., з урахуванням перерахунку 339,60 грн., становить 6\~455,11 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За період з 01.11.2015 р. по 30.09.2017 р. відповідачу нараховано: 883,81 грн. - сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції, та 201,04 грн. - три відсотка річних за період з 01.11.2015 року по 30.09.2017 року. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 67, 68 ЖК України, ст. 509,526 ЦК України, ст.19, 24 ЗУ «Про теплопостачання», суд дійшов висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного, з відповідача слід стягнути суму боргу за теплову енергію в загальному розмірі 7 539грн. 96 коп. Згідно з ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Враховуючи важкий матеріальний стан відповідача, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом дванадцяти місяців з дня ухвалення рішення.

Outcome: approved