Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

17 листопада 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. Просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на [PERSON], [INFO], згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 5000 грн. на місяць до його повноліття з моменту подачі позовної заяви. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. З відповідачем шлюб розірвано від 09.10.2015 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Відповідач проживає за вищевказаною адресою і матеріальної допомоги дитині не надає. Позивачка ніде не працює, знаходиться у відпустці, згідно витягу з наказу № 216 від 18.11.2016р., який надано до позову, по догляду за другою дитиною до досягнення ним 3-річного віку. Інших доходів позивачка не має. Батьківській обовязок рівний, тому позивачка зверталася неодноразово до відповідача з проханням надавати матеріальну допомогу, але він відмовляв в категоричній формі. Син маленький і потребує певних витрат у побуті, шкільних витрат, покращеного харчування, відпочинку влітку на морі, додаткових занять тощо. Одна позивач не спроможна надати сину все, що йому потрібно, тим більш що батько зобовязаний допомагати дитині. Відповідач здоровий, працює, має достаток, але приховує від позивачки місце праці та свій заробіток. Він має змогу допомагати своєму синові, насамперед. У звязку з тим, шо домовитися із відповідачем не має ніякої змоги, позивачка змушена звернутися до суду У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволені позову про стягнення аліментів. Проте зазначив, що з урахуванням розміру його заробітку готовий оплачувати аліменти на його сина [PERSON], [INFO], у розмірі 930 грн. 00 коп. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107, 180 Сімейного Кодексу України, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] І-КИ № 171194, 30.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON] (дошлюбне прізвище Півень) [PERSON], 16 жовтня 1981, актовий запис № 1043, що встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 20.10.2015 року (а. с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] 1-КИ № 149857, виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1401 (а. с. 5). Син [PERSON], [INFO], залишився проживати разом з матір'ю, і на даний час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивачки (а. с. 2). Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно приписів ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривень, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Також, у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року зазначено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачкою та потребує утримання, та те, що відповідач є працездатним та має постійний заробіток, не надав суду докази про наявність у нього інших дітей, також приймаючи до уваги обставини справи, можливість утримання позивачкою сина, обов'язок надавати допомогу відповідачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, стягнути з [PERSON], [INFO], (і/н [NUMBER]), на користь [PERSON], [INFO] (і/н [NUMBER]), аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі на підставі ч. 2 ст. 430 ЦПК України, негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В решті заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: partial