Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

19.08.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції. В шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з матір`ю. Протягом останніх років відношення із відповідачем поступово погіршувалися, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Більше одного року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач зловживає алкогольними напоями та вчиняє безпричинні сварки, що негативно впливає на її здоров`я та здоров`я дітей. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам синів. Ухвалою суду від 25.08.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.09.2020 року заяву [PERSON] про надання строку на примирення задоволено, надано сторонам строк на примирення тривалістю три місяці. Ухвалою суду від 21.12.2020 року поновлено провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явилась, від неї до суду 17.12.2020 надійшла заява, в якій вона просила після розірвання шлюбу встановити їй дошлюбне прізвище, та 21.12.2020 заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.\~223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.02.2012 року (а.с.4), сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №149. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Сімейним кодексом України. Статтею 24СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між [PERSON] до [PERSON] , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №149, слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд зазначає, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Оскільки, вирішення такого питання передбачає окрему процедуру, яка проводиться за обов`язковою участю відповідних установ, а відповідач в судові засідання не з`явився, відтак встановити наявність спору чи його відсутність не вбачається можливим, тому в задоволенні даної вимоги слід відмовити. Одночасно суд роз`яснює, що за наявності спору щодо визначення місця проживання дітей сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Водночас суд зазначає, що згідно\~ст. 113 СК України\~вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений\~Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відповідними органами реєстрації актів цивільного стану. Одночасно слід роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу виключно у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження. При розгляді справи в позовному провадженні до компетенції суду вирішення даного питання не відноситься. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. В порядку ч. 2 ст.115СК України\~після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід пропорційно до задоволених вимог стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного, ст. ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial