Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

17 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06 жовтня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 350,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк повернення кредиту відповідає строку дії картки - липень 2017 року. Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором внаслідок чого станом на 30.09.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 11146,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 853,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6685,76 грн.,\~заборгованості за пенею та комісією 2600,00 грн.,\~ штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 506,98 грн. Просить стягнути вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково, зазначила, що вона дійсно отримувала кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк», проте з незрозумілих їй причин відбулось нарахування заборгованості за кредитною картою з якої вона грошові кошти не знімала. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 06 жовтня 2011 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 350,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % в місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця. Даний договір без номера від 06.10.2011 року був укладений на підставі анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-31, 47). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 25 квітня 2014 року позивачем був встановлений кредитний ліміт [PERSON] по картковому рахунку 5168742309415754 у розмірі 350,00 грн., зі строком дії кредитної картки- липень 2017 року. (а.с.46). Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. У відповідності до п.2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, клієнт зобовязаний здійснювати погашення заборгованості по Кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених цим Договором. У випадку невиконання зобовязань за Договором за вимогою Банку виконати зобовязання по поверненню Кредиту (в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплаті Винагороди Банку. Відповідно до вимог ст. ст.\~6,\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до положень\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634\~ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до положень\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до\~ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Так, за кредитним договором без номера від 06 жовтня 2011 року станом на 30 вересня 2016 року у [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 11146,63 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 853,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6685,76 грн.,\~заборгованості за пенею та комісією 2600,00 грн.,\~ штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 506,98 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком та випискою за карткового рахунку (а.с. 4, 64-67). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за вищевказаним кредитним договором не виконувала, своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншим витратам згідно умов Договору - не повернула, чим порушила ст. 526 ЦК України та умови Договору. Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 10139,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 853,89 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 6685,76 грн.,\~заборгованості за пенею та комісією 2600,00 грн. Одночасно суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 506,98 грн., при цьому керується наступним. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, згідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку та підлягає сплаті в першу чергу. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. За таких обставин одночасне застосування позивачем штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, не ґрунтуються на законі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в межах задоволених позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1253,98 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 3, 6, 253, 256, 259, 264, 549, 551, 599, 625, 627, 628, 1054 ЦК України,

Outcome: partial