Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

19 квітня 2021 року заявники звернулися до суду із вказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме прохали суд встановити факт належності їм, свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації управління Житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 вересня 2000 року. В обґрунтування заяви вказують, що відповідно до даного свідоцтва право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло прізвище власників на квартиру вказано як « [PERSON] », тоді як згідно поданих документів для встановлення особи, а саме паспортів громадян Російської Федерації їх прізвища « [PERSON] », російською « [PERSON] ». Звернувшись до приватного нотаріуса заявники отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому змушені звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У судове засідання заявники не з`явилися, доручили представляти інтереси своєму представнику. Представник заявників [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд заяви без його участі, заявлені вимоги підтримав, прохав задовольнити. Заінтересована особа: приватний нотаріус Носова Ж.Б., у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Заявники, мають у власності квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира належить заявникам на підставі свідоцтва про право власності на житло видане органом приватизації управління Житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради від 20 вересня 2000 року. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Носової Ж.Б. від 07.04.2021 року заявникам [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору купівлі продажу вищезазначеної квартири, оскільки згідно вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло прізвище власників на квартиру вказано як « [PERSON] », тоді як згідно паспортів громадян Російської Федерації їх прізвища « [PERSON] », російською « [PERSON] ». Факт належності заявникам свідоцтва про право власності на житло, підтверджено копією українських закордонних паспортів, карткою платників податків , послужною карткою, форми 9 особистий № р [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження. За приписами п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Наведений у ч. 1ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2ст. 315 ЦПК України). Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п. 12Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.95 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Отже, через довільний переклад прізвища з російської мови на українську та у зв`язку зі зміною громадянства України на громадянство Російської федерації та довільного перекладу прізвища з української на російську мову, у заявників виникли мовні розбіжності у прізвищі, а саме у свідоцтві про право власності на житло прізвище власників на квартиру вказано як « [PERSON] », тоді як згідно паспортів громадян Російської Федерації їх прізвища « [PERSON] », російською « [PERSON] ». Факт, про встановлення якого просить заявники, має для них юридичне значення, і дозволить їм використовувати своє право, як власників, на розпорядження належним майном. Під час розгляду справи по суті спір про право судом не виявлений. На підставі вищевикладеного, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7ст. 294 ЦПК України судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved