Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

17.11.2014 року позивач [PERSON]\~ звернулася до Новобузького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області, в якому посилаючись на поважність причин пропуску ним строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON], що мала місце 23.03.2013 року, просив ухвалити судове рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті вказаного спадкодавця. В обґрунтування заявлених вимог позивач у своєму позові зазначив, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] міської ради Миколаївської області, розміром 4,70\~ га, яку спадкодавець на випадок своєї смерті заповів позивачеві. Однак, у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ на земельну ділянку він\~ не звернувся, оскільки\~\~ не знав про факт смерті 23.03.2013 року [PERSON]\~ При зверненні в 10,11,2014 року до нотаріальної контори з питання оформлення цієї спадщини йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку, тому просив визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними і задовольнити позов, визначивши йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом терміном в\~ 03 календарних місяці. Ухвалою від 05.05.2015 року до участі в справі в якості відповідача було залучено [PERSON], яка є спадкоємицею після смерті [PERSON], оскільки є його рідною донькою, та протягом 6 місяців звернулась до Новоодеської державної нотаріальної контори Новобузького району Миколаївської області з метою оформлення своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача -\~ [PERSON] міської ради Новобузького району Миколаївської області, [PERSON]\~ в судове засідання не зявився, проте направив на адресу суду письмову заяву про\~ визнання позовних вимог та відсутність заперечень проти їх задоволення. Представник відповідачки [PERSON] заперечив проти позовних вимог, вважав їх необґрунтованими, та просив залишити позов без задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, пояснення їх представників, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали\~ справи, суд приходе такого висновку. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю,\~ серії МК № 066492 від 12.07.2004 року, виданого на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 01.06.2004 року №574-р, громадину\~[PERSON] належала на праві приватної\~ власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] міської ради Миколаївської області, розміром 4,70 гектарів (а.с.7). Дана земельна ділянка, відповідно до договору оренди землі від 21.08.2008 року укладена між [PERSON] та [PERSON], перебувала в оренді останнього з 21.08.2018 року ( а.с. 77-78) 26 травня 2009 року [PERSON] було посвідчено заповіт в м.Новий Буг, приватним нотаріусом [PERSON] районного нотаріального округу [PERSON] відповідно до якого вищезгадану земельну ділянку він заповів у власність позивачу по справі [PERSON]О.( а.с.8) З свідоцтва про смерть (копії) серії I-ФП № 210518, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області 07.11.2014 року ( повторно), вбачається, що [PERSON] помер\~ 25.03.2013 року в с.Новосафронівка,\~Новоодеського району Миколаївської області ( а.с.6). Як видно із відповіді Новоодеської держаної нотаріальної контори № 453/01-16 від 23.04.2015 року після смерті [PERSON], яка мала місце 23.03.2013 року заводилась спадкова справа за заявою [PERSON] (а.с.30-52). При зверненні 14.11.2014 року до [PERSON] державної\~ нотаріальної контори Миколаївської області вищевказаному спадкоємцю за заповітом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті заповідача [PERSON] у звязку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом зазначено у відповідному розясненні. Як видно із пояснень самого позивача по справі, та свідка [PERSON], про існування даного заповіту позивачу [PERSON] було відомо ще за життя спадкодавця. Свідок показав, що [PERSON]П неодноразово брав у нього гроші в борг по 3000,00- 5000,00 грн. А коли він попросив в борг значно більшу суму 15000,00 грн свідок запропонував йому з таким проханням звернутися до сина, позивача по справі. Невдовзі після цієї розмови [PERSON] зателефонував свідку [PERSON] та повідомив, що він склав заповіт, яким заповів свою земельну ділянку на випадок своєї смерті [PERSON] Позивач по справі [PERSON], в судовому засіданні також пояснював, що про існування вищезгаданого заповіту йому повідомив його батько [PERSON] Отже, ще за життя [PERSON] позивачу по справі було відомо про наявність у нього, в разі смерті [PERSON], права спадкування за заповітом земельної ділянки, яка належала [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю,\~ серії МК № 066492 від 12.07.2004 року. І спадкодавець [PERSON], і позивач по справі [PERSON], весь час після складення заповіту проживали на території України в Миколаївській області. Позивач по справі обєктивно мав можливість цікавитися здоровям спадкодавця [PERSON] До того ж, дана земельна ділянка перебувала в оренді у батька позивача [PERSON], який мав обовязок відповідно до договору оренди щороку, до 01 грудня виплачувати [PERSON] орендну плату, в т.ч. і за 2013 рік, коли помер спадкодавець. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п.24 Постанови № 7 Пленума Верховного суду України від 30.05.2015 року «Про судову практику у справах про спадкування» Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В силу вимог ч. 3 ст.10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, позивач [PERSON] не надав суду жодних переконливих доказів, які свідчать про поважність причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, а суд відповідних підстав для поновлення такого строку при судовому розгляді справи не встановив, тому приймає рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. В силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, слід віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed