overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, встановлених статтею 405 ЦК України. Позов мотивує тим, що відповідач з моменту реєстрації в квартирі в 2010 році не проживає в ній без поважних причин та не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні. Допитані судом в якості свідків [PERSON] і [PERSON] (сусіди позивача) показали, що відповідач ніколи не проживала в квартирі [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася належним чином. За згодою позивача, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартирі [ADDRESS] (далі - Квартира), в якій зареєстрована відповідач (а. с. 4-6). Як убачається з матеріалів справи та показань свідків, які узгоджуються між собою, відповідач з моменту реєстрації не проживає в Квартирі без поважних причин, при цьому не бере участі в оплаті житлово-комунальних послуг, чим ставить сім'ю позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У зв'язку з доведенням факту не проживання відповідача в Квартирі без поважних причин понад один рік, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування Квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 14123,52 грн. за кредитним договором №б/н від 22.10.2013 року та судові витрати у розмірі 1378, 00 грн.. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач отримала кредит у розмірі 2300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з цим має заборгованість до стягнення в розмірі 14123,52 грн.. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22.10.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до наданого розрахунку, станом на 30.11.2016 року загальна заборгованість по кредитному договору за невиконання умов договору складає 14123,52 грн. (а.с.3). Згідно із статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно з ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обовязки виникають на підставі договору або правочину. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1,2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Боржник звільняється від відповідальності лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобовязання. Таких доказів відповідачем суду не надано, вимоги позивача не спростовано. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн., які у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача стягуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 травня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №291. Під час шлюбу народилась донька, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог позивача не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17 травня 2014 року у центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №291 (а.с.8). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони припинили шлюбні відносини. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, є підстави для розірвання шлюбу. Позивач не скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу в порядку ст.113 Сімейного Кодексу України, тому суд не вирішує це питання. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його мати - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина на все майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все майно своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах. [PERSON] та [PERSON] написали заяви про відсутність намірів щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, а також про відсутність заперечень щодо отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON]. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON], у встановлений шестимісячний строк, позивач не звертався до нотаріальної контори, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, тому позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, представник позивача до суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач - Карповецька сільська рада Чуднівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом сільського голови [PERSON], згідно якої Карповецька сільська рада позов визнає і просить розглядати справу без участі представника сільської ради. На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов в повному обсязі. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернулась з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 18.02.2006 року вона уклала шлюб з [PERSON], [INFO]. Сторони малолітню сина [PERSON], [INFO] В позові зазначила, що шлюбні відносини між подружжям припинились з листопада 2011 року, з причин різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, після чого в них виникали постійні сварки. З листопада 2016 року подружжя проживає окремо. Подальше сумісне життя між нею та відповідачем вважає неможливим. Спір з приводу поділу спільного майна відсутній. В судове засідання позивачка не з'явився, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, без фіксації технічними засобами, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти вирішення рішення не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 18.02.2006 року підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 015094 від 18 лютого 2006 року, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідно 18.02.2006 року зроблено актовий запис № 50. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-КГ №015669 від 07 липня 2006 року, виданий Заградівської сільською радою Високопільського району Херсонської області, відповідно 07 липня 2006 року в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблений відповідний актовий запис №1. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, не мають наміру на збереження шлюбу, а відповідач надав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовної заяви, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Суперечки з приводу розподілу спільного майна між ними немає. Суперечки з приводу проживання неповнолітнього сина немає. Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

19.12.2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини заробітку (або інших доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їх спільна дитина, [PERSON], продовжує навчання на денному відділенні Національного університету біоресурсів і природокористування України та перебуває на її утриманні. Дитина потребує матеріальної допомоги, батько має змогу її надавати. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, визнає позов в частині стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини. Третя особа, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань не подавала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження батьком [PERSON], [INFO], є відповідач (а.с.6). Дитина перебуває на утриманні матері та проживає разом з нею, що підтверджується довідкою (а.с.10). [PERSON] продовжує навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України, денна форма навчання (а.с.8, 9). Відповідно до ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач визнав позов частково, погоджується із виплатою аліментів в розмірі 1/4 частини своїх доходів. Відповідно до вимоги ст.182 СК України, суд вважає розмір аліментів, заявлений позивачкою завищенним, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Враховуючи те, що позивачка відповідно до вимог п.3 ч.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.182,199, 200 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

19.12.2016 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 1 березня 2014 року між нею та відповідачем був укладений шлюб в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №70. За час сумісного проживання, [INFO] у них народилась дочка [PERSON]. З лютого 2016 однією сім'єю з відповідачем не проживають у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Просила суд розірвати шлюб. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач до судового засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що однією сімєю не мешкають з 24.02.2016 року. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

19.12.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 03 листопада 2009 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сімї не можливе, сторони проживають окремо, тому позивачка просить суд розірвати шлюб між нею відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Миколайчук». В судове засідання позивач не зявилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2009 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської областізареєстрований шлюб між Ткачук (після реєстрації шлюбу [PERSON])[PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис № 03 (а.с. 4). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в заяві просила залишити їй прізвище «Миколайчук». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

19.12.2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем вона з 04.11.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Через складні відносини вони припинили спільне життя. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На утримання сина відповідач матеріальної допомоги не оказує, і не бажає добровільно це робити, хоча має таку можливість. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку і до повноліття дитини, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму щомісяця для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутніть, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] до суду не зявився за невідомої суду причини, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений за місцем реєстрації, судовою повісткою. При таких обставинах суд визнає неявку відповідача неповажною, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, ухвалити заочне рішення. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія І-НО №340940, 04.11.2009 року [PERSON], [INFO] зареєстрував шлюб з Рижковою (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], [INFO]. (а.с.3). Згідно копії свідоцтвапро народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. (а.с.2). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України,\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісяця підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 19.12.2016 року\~\~року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Судом встановлено, що при постановленні рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19.12.2016 року не вирішено питання стосовно стягнення судового збору в порядку\~ст.88 ЦПК України. Відповідно п.1 ч.1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Як встановлено судом, позивачем при поданні позову до суду судовий збір не сплачувався, оскільки, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~необхідно стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Суд вважає, що в вищевказаному рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судового збору, в звязку з чим вважає за необхідне вирішити дане питання . На підставі викладеного,

Outcome: approved