Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

18.03.2021 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 03.02.2014 року. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://ргіvаtbanк.uа, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 24.02.2021 року відповідач має заборгованість 13187,59 гривень, яка складається з наступного: 12367,58 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 12367,58 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 820,01 гривень заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахована пеня; 0,00 гривень нарахована комісія. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.02.2014 у розмірі 12367,58гривень станом на 24.02.2021, а також судові витрати зі сплати судового збору на суму 2270гривень. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 року справа передана для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 08.04.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідачем відзиву до суду не надано, будь-які поважні причини ненадання відзиву відповідачем суду не повідомлено. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте разом із позовною заявою подав клопотання, в якому просить суд справу розглядати без участі представника позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви зі сторони позивача відсутні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] був неодноразово своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Ухвалою суду від 20.09.2021 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 03.02.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (сторонами у справі) було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку», відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав у позивача АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитний картковий рахунок, отримавши платіжну кредитну картку для користування кредитними коштами. Із виписки по банківському рахунку [PERSON] станом на 24.02.2021 (а.с.8-29), видно, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, останній отримав кредитні кошти, активно користувався ними, та погашав заборгованість перед банком. В свою чергу, відповідач [PERSON] , згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищезгаданим кредитним договором, свої зобов`язання щодо повернення суми кредитних коштів належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24.02.2021 року відповідач має заборгованість 13187,59 гривень, яка складається з наступного: 12367,58 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 12367,58 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 820,01 гривень заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахована пеня; 0,00 гривень нарахована комісія. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: розрахунком заборгованості за договором №б/н від 03.02.2014, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 24.02.2021 (а.с.31-45); копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписану відповідачем 03.02.2014 (а.с.7); Витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7 зворот); Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 48-75); копією паспорта громадянина України [PERSON] (а.с.78); копією виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ КБ «Приватбанк» (а.с.82); відомостями з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) (а.с.79), копією банківської ліцензії №22 від 05.10.2011, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.81); копією статуту АТ КБ «Приватбанк» (а.с.46-47). Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.3 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Більше того, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у вказаній вище постанові зауважила, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Цим самим касаційний суд прийшов висновку про укладеність кредитного договору в силу вимог закону, та, як наслідок, врахувавши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З наданого позивачем розрахунку вбачається наявність заборгованості за кредитом, яка слідуючи розрахунку заборгованості, складається наступного: 12367,58 гривень - заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту; 12367,58 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 820,01 гривень заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 гривень нарахована пеня; 0,00 гривень нарахована комісія. Відповідно заборгованість за простроченим тілом кредиту, це ті кошти, які були надані позивачем у розпорядження відповідача та використані останнім без їх повернення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем суду не надано. За таких обставин, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду немає підстав для відмови у стягненні заборгованості, відтак позовні вимоги про стягнення таких ґрунтуються на законі. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також те, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає, що повернення фактично отриманих коштів кредиту, є правом позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 03.02.2014 року у розмірі 12367 гривень 58 копійок, що становить заборгованість за простроченим тілом кредиту. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 2270,00 грн.

Outcome: approved