Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

19 березня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, що був розірваний за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29 червня 2011 року. У них є дитина [PERSON], [INFO], який проживає з нею, перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно коштів на її утримання не надає. Вищенаведені обставини є підставою для звернення до суду. У судове засідання позивач не з'явилась, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій позов визнав та просив розглянути справу за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, що був розірваний за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 29.06.2011 року. Відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 172311, виданого 28 серпня 2009 року. Неповнолітня дитина проживає з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сімї Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області від 18.03.2019 року № 307. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу\~України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатність чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1ст. 182 СК України). Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1ст. 183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1ст. 191 СК України). Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини, а тому вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Внаслідок задоволення позову про стягнення аліментів, судовий збір відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved