Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

18 грудня 2013 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті брата [PERSON], померлого [INFO] року. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити при цьому пояснила, що вона уроджена [PERSON] , її матір'ю в свідоцтві про народження зазначена [PERSON]. Матір одружилась у друге з [PERSON] та від цього шлюбу народився її брат - [PERSON]. Брат не був одружений , дітей не мав. [INFO] року брак помер.За своє життя на її ім'я він залишив заповіт. Враховуючи ,що на час складення заповіту вона була одружена з першим чоловіком її призвіще в заповіті було зазначене як - [PERSON]. Після смерті брата в 2001 році вона прийняла спадщину фактично , користуючись предметами домашнього вжитку , обробляла город та користувалась відповідним інвентарем. У березні 2013 року переглядаючи документи брата. вона знайшла сертифікат на право на земельну частку ( пай) на його ім'я, а пізніше в сільській раді їй повідомили про існування заповіту на її ім'я . Звернувшись в нотаріальну контору для оформлення спадщини , вона отримала відмову , у зв'язку з тим, що документів які б посвідчували їх родині стосунки були відсутні. За таких обставин, із за відсутності правовстановлюючих документів, які б посвідчували їх родинні стосунки з [PERSON], вона невзмозі оформити право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Тому звернулась до суду та просить встановити факт того, що [PERSON], померлий [INFO] року є її братом, та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання представник Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ,виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 09 лютого 1966 року), вбачається, що позивачка народилась, [INFO] року, запис про батька відсутній ,ї ї матір'ю в свідоцтві вказана : [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ,виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 06 листопада 1966 року), позивачка за справою одружилась з [PERSON] та набула прізвитща [PERSON] Після смерті чоловіка , 07 грудня 2002 року зареєструвала шлюб з [PERSON], (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане Гетьманівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 07 грудня 2002 року). З запису акта про народження вбачається ,що 7 квітня 1949 року народився [PERSON], його батьками відповідно, зазначені : [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ,виданого Великохутірською сільською радою Шевченківського району Харківської області 16 січня 2001 року), засвідчує факт смерті [PERSON], [INFO] року. Допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON] - позивачка за справою була донькою [PERSON] , в свою чергу є сестрою [PERSON], померлому [INFO] року. Також доповнили, що останій одружений не був , дітей не мав. Відповідно до ст.234 ЦПК України суд в порядку непозовного цивільного судочинства може розглядати справи про підтвердження наявності або відсутності і юридичних фактів , що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. На підставі наданих документів, пояснень позивачки , свідків, суд дійшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 квітня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство , зокрема , і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року . Згідно сертифікату (пай) (серія ХР №0131370, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №312) [PERSON] Петрович.володіл правом на земельну частку ( пай), КСП «Червоний партизан» розміром 5.96 в умовних кадастрових гектарах , розташовану на території Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 08 лютого 2000 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем Великохутірської сільської ради Шевченківського району Харківської області, за яким останній заповідав у спадок все свое майно, яке на день його смерті буде належати йому, в чому б воно не виражалось і де б воно не знаходилось, своїй сестрі [PERSON], позивачці за справою. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 26 грудня 2013 року засвідчує той факт, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які б посвідчували родинні відносини з померлим [PERSON] - відсутні, тому позивачці відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на майно в порядку спадкування за заповітом, для вирішення даного питання звернутися до суду. У відповідності до ст.ст. 86, 88 Цивільного кодексу УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні інтереси відносини щодо володіння, користування та розпорядження майном. Особиста власність громадян та право її спадкоємства охороняються державою. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Кожен має право залишити заповіт на все своє майно або його частину ,одному або кількам особам ,які як входять так і не входять в коло спадкоємців за законом за правилами ст. 534 Цивільного кодексу УРСР. За положеннями ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Оцінивши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку , окрім того , враховуючи той факт ,що позивачка є спадкоємицею по заповіту , визнання за нею право власності не порушає нічиїх прав та інтересів суд вважає , позовні вимоги [PERSON] доведеними та такими ,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved