Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

17 червня 2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулась позивач з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що її матері [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою : [ADDRESS] на підставі договору міни від 04.03.2000 року. Вказує, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак з травня 2014 року вони не проживають за місцем реєстрації. Тому, просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а за участі її представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заявлені позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суд не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою : [ADDRESS] на підставі договору міни серії АВІ № 345431 від 04.03.2000 року (а.с. 12). 16 липня 2015 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність на право розпорядження належним їй майном, в тому числі продати, заставляти, здавати в оренду, обмінювати, тощо. Довіреність було видано із правом передоручення та дійсна до 16 липня 2020 року. Згідно Довідки № 747, виданої 28 вересня 2015 року ТОВ «Цидило и К» (а.с.14), у вказаній вище квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON], 1957 року народження, [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1991 року народження, [PERSON], 1965 року народження. Як вбачається з акту № 483, складеного 03 березня 2016 року комісією у складі: керівника комітета мікрорайона «Северний» та сусідів позивача: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідачі: [PERSON], 1957 року народження, [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1991 року народження, [PERSON], 1965 року народження, зареєстровані та фактично не проживають з травтня 2014 року за адресою: [ADDRESS], їх особисті речі за вказаною адресою відсутні (а.с. 7). Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядженням своїм майном. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно положень ст. 71 ЖК УРСР, реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням, якщо ця особа відсутня понад встановлені строки. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON], 1957 року народження, [PERSON], 1988 року народження, [PERSON], 1991 року народження, [PERSON], 1965 року народження, не мешкають в квартирі [ADDRESS] більш ніж півроку, мешкають в іншому місці, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved