Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

17 листопада 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів його доходів щомісяця на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідач з січня 2017 року повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання їх сина. З 2015 року вони з чоловіком повністю припинили шлюбні стосунки і на даний час позивачка звернулася до суду з позовом про їх розлучення. У серпні 2015 року відповідач виїхав на заробітки до Російської Федерації, після чого він тільки один раз приїжджав до м.Славутича у листопаді 2015 року. В подальшому він повернувся до Росії, звідки виїхав до своїх батьків у Республіку Азербайджан. Позивачу не відомо де працює відповідач та який розмір його доходів. В нього немає ніших дітей, крім їх сина [PERSON] . Він є працездатною особою, а тому зобов`язаний надавати систематичну матеріальну допомогу на утримання їх дитини. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів на їх з відповідачем спільну дитину між ними не досягнуто, то за вирішенням даного питання позивач звернулася до суду. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20 грудня 2018 року. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року Славутицький міський суд Київської області звернувся з дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Арербайджанської Республіки. Ухвалою судді від 20 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до надходження відповіді від суду на доручення щодо збирання доказів. Ухвалою суду від 21 грудня 2018 року провадження у справі було відновлено та продовжено судовий розгляд, судове засідання відкладено на 27 грудня 2018 року. Ухвалою суду від 27 грудня 2018 року провадження у справі повторно зупинено до надходження відповіді від компетентного суду Азербайджанської Республіки на доручення щодо вручення документів. Ухвалою від від 27 грудня 2018 року суд повторно звернувся з дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Азербайджанської Республіки про вручення документів відповідачу [PERSON] та відібрання пояснень від нього. Ухвалою суду від 17 січня 2019 року провадження у справі поновлено. Призначено судовий розгляд справи в судовому засіданні на 23 січня 2019 року. Ухвалою від 23 січня 2019 року відкладено розгляд справи і призначено нове судове засідання на 17 грудня 2019 року. 21 серпня 2019 року на адресу суду Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області повернуто доручення Славутицького міського суду Київської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON] без виконання в зв`язку з неможливістю його виконати. У призначене судове засідання позивач та відповідач не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно ухвали Абшеронського районного суду м.Хирдалан відповідачу [PERSON] було направлено рекомендований лист про необхідність з`явитися до Абшеронського районного суду для отримання документів згідно доручення Славутицького міського суду Київської області, а саме позовної заяви з додатками [PERSON] про стягнення аліментів та повідомлення про день судового розгляду справи, але відповідач для отримання документів не зв`явися, рекомендований лист повернувся до суду з відміткою на поштовому повідомленні про те, що відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою. Абшеронським районним судом було зроблено запит відносно місця реєстрації відповідача. Як вбачається з довідки про місце реєстрації відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві. Абшеронський районний суд важає, що в зв`язку з тим, що [PERSON] не проживає за зареєстрованою адресою, то судове доручення Славутицького міського суду Київської області необхідно повернути без виконання, в силу його неможливості виконання. Славутицький міський суд Київської області неодноразово про день та час судового розгляду справи повідомляв відповідача шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, а саме: 28 серпня 2019 року та 08 листопада 2019 року. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим. Відповідно до ухвали від 17 грудня 2019 року суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 17 липня 2014 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 968. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.6). Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, а матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 7). Згідно довідки, виданої 27.09.2017 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 8-9). Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов`язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу, зокрема матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилом ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обов`язку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку. У суду відсутні відомості про неможливість відповідача за станом здоров`я чи з інших об`єктивних причин брати участь в належному утриманні дитини, відсутність у нього інших утриманців, оскільки відповідач не надав доказів того, що на його утриманні перебувають, інші особи, з врахуванням того, що відповідач не надав жодних доказів, про добровільне утриманні дитини, Згідно із ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі, вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із змісту ст.201, ч.1 ст.191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved