Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

17 грудня 2018 року КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міськради звернулося до відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , третя особа: Департамент адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради про виселення та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2018 року позов було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 4, 5, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 08 квітня 2019 року позивачем надано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилався на те, що відповідно до рішення Дніпропетровської міськради від 30 травня 2012 року № 35/24 позивач є балансоутримувачем гуртожитку [ADDRESS] . У кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку зареєстровані відповідач з малолітньою дитиною, проте, фактично там не проживають, їх особистих речей у кімнаті немає, комунальні послуги не сплачують. Крім того, правових підстав на вселення у кімнату гуртожитку не мають, ордер на ім`я відповідача не видавався. Згідно з довідкою від 22 листопада 2018 року особовий рахунок на оплату комунальних послуг на ім`я [PERSON] закрито з 01 листопада 2018 року. Відповідач [PERSON] через мережу інтернет намагається продати кімнату, яка є власністю територіальної громади. Перешкод у проживанні відповідачеві та дитині позивач не чинив і не чинить. Просив суд визнати [PERSON] і малолітнього [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2003 року № 35/7 було створено комунальні підприємства, засновані на комунальній власності територіальної громади міста, у тому числі КП «Жилсервіс-3» (а.с. 35-36). Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30 травня 2012 року № 35/24 КП «Жилсервіс-3» припинено шляхом ліквідації, гуртожитки підприємства було передано на баланс КП «Жилсервіс-5» (а.с. 16-17). Гуртожиток № 2, розташований за адресою: [ADDRESS] , було передано на баланс КП «Жилсервіс-5» відповідно до акту приймання-передачі основних засобів (а.с. 15) та авізо (а.с. 14). На підставі п. 3.3 статуту КП «Жилсервіс-5» власник майна, закріпленого за підприємством на праві господарського відання, здійснює контроль за належним використанням та збереженням майна безпосередньо або через уповноважений орган (а.с. 18-23). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 22 листопада 2018 року № 3572, виданої КП «Жилсервіс-5», у кімнаті [ADDRESS] зареєстровано відповідачів [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до актів про непроживання, складених 02 березня 2018 року, 19 червня 2018 року, 15 серпня 2018 року, 08 жовтня 2018 року, комісією у складі комендантів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , у спірній кімнаті не проживають понад рік, їх особистих речей у кімнаті немає, кімната порожня і опечатана (а.с. 8-11). Згідно з даними довідки від 22 листопада 2018 року, виданої КП «Жилсервіс-5», у гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] з 01 січня 2015 року, особовий рахунок закрито з 01 жовтня 2018 року (а.с. 12). Відповідно до листа Департаменту житлового господарства Дніпровської міськради від 07 березня 2019 року № 2/5-86, рішення про надання права [PERSON] не приймалося та ордер не видавався (а.с. 39-40). Статтею 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно з положеннями ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 р. у справі № 6-1166цс15. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач з малолітнім сином не є власниками (співвласниками) кімнати [ADDRESS] , не проживають у ній понад рік, їх речей у кімнаті, яка перебуває у комунальній власності, немає, комунальні послуги вони не сплачують, суд приходить до висновку, що відповідач з дитиною втратила право користування спірною житловою кімнатою, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 762 гривень 00 коп. (а.с. 1), який з підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved