Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

16.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, а також визначити місце проживання дитини - [PERSON]. Позовна заява мотивована тим, що 01 квітня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №541. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки сторони виявились різними людьми та мають різні погляди на життя. Таким чином, позивач вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. При цьому, оскільки відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його життям, позивач просить визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] разом з нею. Ухвалою суду від 27.06.2017р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини, залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак 27.06.2017р. звернулася до суду із заявою у якій зазначила про те, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підтримує та просить розгляд справи провести у її відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 20) Відповідач в судове засідання призначене на 27.06.2017р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення яке повернулося на адресу суду та на якому міститься підпис останнього про вручення йому судової повістки, що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 17) Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 01 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №541 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане 01 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 05 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 4) Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved