Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

17.10.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 17.01.2019 року позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги. Зокрема, просить стягувати з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], на час її навчання. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь Ѕ частину коштів сплачених за перший курс навчання [PERSON], [INFO], в Львівському національному університеті ім.І.Франка, згідно договору від 03.08.2018 року, в розмірі - 11507 грн. 00 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві і просили їх задоволити. Відповідач [PERSON]\~в судове\~засідання не\~прибув,\~натомість на\~адресу суду\~подав відзив,\~в якому\~не заперечує\~щодо стягнення\~з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки на час її навчання, однак у меншому розмірі, а саме по 800 грн. щомісячно. Крім того, вважає, що позов про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, в звязку з продовженням навчання є передчасним, оскільки на момент звернення до суду з даним позовом, їхня дочка [PERSON] була неповнолітньою. Просить прийняти його відзив на позов до уваги та ухвалити законне і обгрунтоване рішення. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] з підстав наведених у відзиві. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 11.03.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], у відділі реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №25. Від шлюбу у сторін 10.12.2000 року народилася дочка [PERSON] Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2003 року шлюб між ними розірвано, а неповнолітня на той час дочка [PERSON] залишена проживати з позивачем. Оскільки відповідач [PERSON] добровільно коштів на утримання неповнолітньої дочки від шлюбу не надавав, позивач звернулася з позовом в суд про стягнення з нього аліментів в свою користь на утримання дитини. Зясовано також, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.04.2003 року з [PERSON] стягувались аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, про що був виданий виконавчий лист і проводилося стягнення в примусовому порядку органами державної виконавчої служби. 10.12.2018\~року дочка\~сторін по\~справі -\~[PERSON]\~досягла повноліття, а тому стягнення аліментів на її утримання з відповідача в користь позивача згідно вказаного рішення суду від 17.04.2003 року припинилося. Судом також перевірено, що на даний час дочка [PERSON] навчається в Львівському національному університеті ім.І.Франка та є студенткою першого курсу денної форми навчання за спеціальністю «Філологія, англійська мова і література» на факультеті іноземних мов. Термін навчання - з 01.09.2018 року по червень місяць 2022 року, про що свідчить довідка деканату даного факультету за № 754 від 06.09.2018 року. Між [PERSON] та Львівським національним університетом ім.І.Франка 03.08.2018 року за №1437 С-18 укладено договір про надання освітніх послуг, згідно якого виконавець бере на себе зобов'язання надати замовнику освітню послугу, а замовник бере на себе зобов'язання оплатити надану виконавцем освітню послугу на умовах та в порядку, що передбачені цим договором. Таким чином, як зазначила позивач, щорічно протягом навчання необхідно сплатити за навчання по 23014 гривень. Згідно квитанцій від 08.08.2018 року та 22.12.2018 року через відділення Приватбанку нею оплачено вище вказану суму грошей, тобто 23014 гривень за перший курс навчання. Факт проживання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] позивачем по справі, стверджується довідкою КП «Надвірнянський житловик» за №1468 від 12.10.2018 року. З'ясовано також, що, матеріальне становище позивача є досить складним. Вона працює на посаді інженера-енергетика в ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», де її середньомісячна заробітна плата становить 5532 грн. 97 коп., і враховуючи відрахування, [PERSON] фактично отримує близько 4400 грн. Вказаний факт стверджується довідкою ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» за №17 від 16.01.2019 року та розрахунковим листком за листопад 2018 року. Інших доходів у неї немає. Позивач [PERSON] ствердила, що на вказані кошти вона повинна сплатити комунальні послуги, матеріально забезпечити себе і дочку, а також оплатити її навчання. Відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги позивачу, а тому останній важко забезпечити продовження навчання їхньої дочки в подальшому. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України (статті 198 - 201). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Дитина має отримати освіту, направлену на її загальний культурний розвиток і завдячуючи якій дитина могла б, виходячи із рівності можливостей, розвивати свої здібності і особисте судження, а також усвідомлення моральної і соціальної відповідальності та стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кого покладена відповідальність за її освіту та навчання; така відповідальність у першу чергу покладена на її батьків. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України. А тому, оцінюючи всі наявні докази, долучені сторонами до матеріалів справи, матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також вік та стан здоровя останнього, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], на час її навчання, починаючи з 10.12.2018 року, тобто після досягнення повноліття і до червня 2022 року, в твердій грошовій сумі, однак в меншому розмірі ніж просить позивач [PERSON], а саме в сумі 1300 грн. щомісячно. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ частини коштів сплачених за перший курс навчання [PERSON], [INFO], в Львівському національному університеті ім.І.Франка, згідно договору від 03.08.2018 року, в розмірі - 11507 грн. 00 коп., суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3\~ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2\~ст.141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За частиною другою\~статті 185 СК України,\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз положень\~ст.185 СК України\~дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Проаналізувавши норми\~СК України, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що понесені позивачем витрати щодо навчання неповнолітньої дитини в університеті, є додатковими витратами; ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання). Наявність додаткових витрат позивачем доведена. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані. З огляду на положення ст.ст.180\~та\~185 СК України, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків (ст.141 СК). Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Проте, після досягнення повноліття дитиною такі витрати мають входити до розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, що навчається. Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково та стягнути з відповідача Ѕ частину понесених нею витрат на навчання неповнолітньої дитини, а саме додаткові витрати в розмірі 5753 грн. 50 коп., які позивач понесла за період навчання неповнолітньої дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Одночасно з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в частині фінансування оплати навчання наперед, оскільки ця вимога заявлена на майбутнє без надання доказів того, що [PERSON] буде продовжувати навчання в Львівському національному університеті ім.І.Франка. Згідно п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку судових витрат, акту виконаних робіт та розрахунку суми витрат на правову допомогу та квитанції № 0225 від 17.01.2019 року, витрати на правничу допомогу склали 1500 грн. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. 00 коп. згідно квитанції № 0225 від 17.01.2019 року. Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у даній справі, звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України - 1536 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.141, 180, 181, 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved