Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

16 січня 2020 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 09.06.1990 року у Відділі ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому УРСР, актовий запис № 1174. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 1990 року Відділі ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому УРСР, актовий запис № 1174. Під час спільного проживання в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки сторін не склались в силу психологічної несумісності їх характерів, між ними регулярно відбуваються сварки, які вчиняє відповідач під різними приводами, хоча для цього позивач не вбачає підстав. Це призвело до істотного погіршення у їх відносинах, втрати почуттів поваги та любові. Сторони хоч і проживають в одній квартирі, але відчувають себе чужими людьми. Позивач категорично налаштований на розлучення, термін на примирення просив не надавати. З метою вирішення питання розлучення за обопільною згодою позивач неодноразово пропонував відповідачу спільно подати заяву до органів РАГСу, від чого вона категорично ухиляється. Спірних питань щодо майна, набутого під час шлюбу немає. Ухвалою судді від 24 січня 2020 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 лютого 2020 року. Ухвалою від 20 лютого 2020 року підготовче засідання було відкладено на підставі ст. 223 ЦПК України, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату , час і місце судового засідання, на 17.03.2020 року. Ухвалою від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 07.04.2020 року. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач в судове засідання не з`явився, за наявності в матеріалах справи письмової заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, а також за місцем реєстрації.Відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності відповідачем до суду не подано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 09 червня 1990 року Відділом ЗАГСу Чернігівського міськвиконкому УРСР, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 09 червня 1990 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис №1174. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивач, мати - відповідач, що підтверджується свідоцтвом про її народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися в силу психологічної несумісності їх характерів, між ними регулярно відбуваються сварки, втрачені почуття поваги та любові. Сторони хоч і проживають в одній квартирі, але відчувають себе чужими людьми. Позивач категорично налаштований на розлучення, термін на примирення просив не надавати. З метою вирішення питання розлучення за обопільною згодою позивач неодноразово пропонував відповідачу спільно подати заяву до органів РАГСу, від чого вона категорично ухиляється. Майнових спорів між сторонами немає. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви спірних питань з приводу розподілу спільного майна у сторін немає. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяву про зміну прізвища відповідачем не подано, тому їй необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved