Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

16 червня 2020 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом в якому просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 38 255,02 грн. грн. та судові витрати в розмірі 2 102 грн.. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.01.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26254018538820, за яким видано кредит у сумі 13 800 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на баланс якого була передана заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкеті на отримання кредиту. Однак, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.05.2020 року складає 38 255,02 грн., з яких: 12 518,30 грн. - заборгованість за кредитом; 18 836,72 грн. - заборгованість за процентами; 6 900 грн. - штрафні санкції. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, причини не явки до суду не повідомив. Суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.01.2014 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26254018538820, за яким видано кредит у сумі 13 800 грн. 19.07.2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», на баланс якого була передана заборгованість за вищезазначеним кредитним договором. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкеті на отримання кредиту. Однак, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 28.05.2020 року складає 38 255,02 грн., з яких: 12 518,30 грн. - заборгованість за кредитом; 18 836,72 грн. - заборгованість за процентами; 6 900 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст.. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі, встановленому Договором. Проте, Позичальник всупереч умовам Договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно з приписами ст. ст.13,76,80,81ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, доказів вчасного виконання договору не надав, тому виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості за кредитним договором № 26254018538820 38 255,02 грн., з яких: 12 518,30 грн. - заборгованість за кредитом; 18 836,72 грн. - заборгованість за процентами; 6 900 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102, 00 грн.

Outcome: approved