Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

16 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Ясинуватської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачка є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за місцем проживання матері. Він знаходився з відповідачкою в цивільному шлюбі п'ять років, мали спільну дитину. Офіційний шлюб зареєстрували 07 липня 2012 року, півтора року разом не проживають, шлюб розірвано 13 січня 2014 року. Донька зареєстрована та проживає разом з матір`ю. Йому не давали бачиться з донькою. Після його звернення в службу у справах дітей Ясинуватської міської ради було прийнято рішення. Рішенням виконавчого комітета Ясинуватської міської ради від 27.11.2013 року № 342 йому надали право бачиться з донькою 2 години на тиждень. На початку лютого він був змушений забрати дитину до себе, так як в будинку не було опалення. На той час у дитини був «рожевий лишай». З того часу [PERSON] не цікавиться станом здоров'я дитини, на дзвінки не відповідає, не приймає участі у фізичному та моральному розвитку дитини. Дитини знаходиться на його утриманні. Просив позбавити відповідачку батьківських прав у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] участі не приймав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач за викликом до суду не з'явився будучи вчасно і належним чином повідомлений про місце й час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи участі у судовому засіданні не приймав, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду висновок. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження, виданому 12 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] ( арк. справи 9). Згідно свідоцтва про шлюб виданому 12 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ясинувата реєстраційної служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07 липня 2012 року, актовий запис № 95 (арк. справи 8). Згідно рішення Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2014 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] було розірвано (арк.. справи 14) Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII) дитина, з огляду на його фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. В статті 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Як передбачено пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини у грошовій чи будь якій формі не надає, з дитиною у будь який спосіб не спілкується, не виявляє турботи про здоров'я дитини, ії фізичний, духовний та моральний розвиток, не піклується про ії матеріальне забезпечення. Згідно положень Закону та роз'яснень, даних у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і родину» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що порушують батьківські обов'язки, тому питання про застосування такої міри може бути вирішено тільки після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру відносин батьків до дітей. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки по підставах, зазначених у законі, у випадку доведеності їхньої винної поведінки. Відповідно положень Закону та роз'яснень, даних у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, тощо. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч.2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини (ч.2 ст. 166 СК України). У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що [PERSON], маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, протягом тривалого часу ухиляється від їх виконання у відношенні своєї дитини. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні дитини [PERSON], звідси позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, - таким, що підлягає задоволенню. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, сімейне та майнове положення відповідачки суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статей 88 ЦПК України, . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved