Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

16.06.2014 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.01.2008 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 4500.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.04.2014 року заборгованість по кредиту становить 16021,86 грн., яка складається із наступного: 3909,97 грн., - сума заборгованості за кредитом; 8452,05 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи; 250.00 грн., - штраф (фіксована частина); 751.04 грн., - штраф (процентна складова). Позивач просить про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.06.2014 р., та судових витрат. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], (а.с.29), згідно поштового відправлення (а.с.34) за вказаною адресою на даний час не проживає. Так, відповідно, до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому, згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів проти чого не заперечив представник позивача. Дослідивши докази, суд встановив правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правової норми, яка регулює ці правовідносини, прийшов до наступного. Відповідно до положень ст. ст. 3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до кредитного договору № б/н від 18.01.2008 року, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 4 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на один рік, якщо жодна із сторін не звернулися протягом року про зміну договору він вважається пролонгованим на це й же період (а.с.12-18). Як свідчить копія розрахунку заборгованості (а.с.8-11), копії заяви позичальника (а.с.12), умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с.13-18), видно, що 18.01.2008 року [PERSON],отримав кредит розміром 4000 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням договору. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.01.2008 р., станом на 30.04.2014 р. (а.с.8-11) заборгованість за кредитом складає 3909,97 грн., за процентами 8452,05 грн., несплачені проценти на прострочену заборгованість складає - 8452,05 грн., нарахована комісія складає - 39,1 грн., прострочена комісія - 2619,7 грн., заборгованість по судовим штрафам 1001,04 грн. Судом встановлено, що спір витікає з цивільних правовідносин які регулюються виконанням зобов'язань. Неналежне виконання позичальником обов'язків перед Банком порушує право останнього, тобто те, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 1050 ч.1 ЦК України зобов'язує позичальника своєчасно повернути позику, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням відсотків, розмір яких встановлено договором. Враховуючи вищенаведене суд прийшов висновку про задоволення позову, а саме, про стягнення з відповідача 16021,86 грн. заборгованості за кредитним договором № бн від 18.01.2008р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved