Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

16 травня 2017 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача, [PERSON], на її користь аванс за придбання житлового будинку в розмірі 10 000 грн., кошти за складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та судові витрати. Позивач, [PERSON], в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що в кінці 2011 року між нею та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про купівлю-продаж житлового будинку №34 по вул. Зеленій в м. Жовті Води Дніпропетровської області, який належить на праві спільної часткової власності [PERSON], його дружині [PERSON] та їх малолітнім дітям: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також, вони домовились про вартість будинку - 15 000 грн. та про те, що [PERSON] буде сплачувати цю суму частками спочатку 7000 грн., потім 5000 грн. і ще 3000 грн. Відповідачі пообіцяли знятись з реєстрації та зняти з реєстрації по спірному будинку своїх малолітніх дітей, попередньо придбавши житло. В той же день, 30.11.2011 року, [PERSON] на виконання домовленостей передала [PERSON] 7000 грн., про що останній видав власноручно написану розписку. Після передачі коштів вона почала проживати в [INFO] і проживала в ньому до серпня 2016 року. [PERSON] з дружиною та дітьми знявся з реєстрації за даною адресою, маючи намір купити квартиру. 19 грудня 2011 року вона передала [PERSON] ще 5000 грн., а 26.02.2012 року ще 3000 грн., про що зазначено в розписці. 11 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєструвались в будинку №34 по вул. Зеленій, займались оформленням технічної документації на будинок та землю з наміром в подальшому вчинити з відповідачем та його сімєю правочин купівлі-продажу та постійно проживати в зазначеному будинку. Але вчинити правочин купівлі-продажу та нотаріально його посвідчити не виявилось можливим, оскільки зясувалось, що малолітні діти відповідача є співвласниками будинку, а відповідно без дозволу органу опіки та піклування вчинити правочин неможливо. Тому влітку 2016 року [PERSON] була вимушена виїхати з будинку. У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з проханням повернути їй сплачені 15000 грн., так як їй необхідно придбати інший будинок для проживання. Однак [PERSON] повернув лише 5000 грн. 07.03.2017 року. 10000 грн., які йому залишилось повернути він обіцяв повернути 23.04.2017 року, однак на даний час не повернув, що змусило позивачку звернутись до Жовтоводського міського суду за захистом своїх прав. Також вона просить стягнути із відповідача кошти за складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в сумі 1053 грн. та судові витрати. Позивач, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася. В матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не зявляється, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином з урахуванням положень ч.5 ст.74 ЦПК України (а.с.28,37,43). Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224,225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні. Згідно тексту позовної заяви та доданих до неї копій документів, в кінці 2011 року між [PERSON] та [PERSON] досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку № 34 по вулиці Зеленій в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Одночасно, між сторонами досягнуто домовленості щодо вартості вказаного будинку у розмірі 15000 гривен та порядку його переоформлення. Згідно розписки від 26 лютого 2012 року [PERSON] являючись продавцем будинку №34 по вулиці Зеленій в м. Жовті Води Дніпропетровській області, отримав від [PERSON] гроші за будинок в сумі 15000 грн. (а.с. 10). Із наведеного встановлено, що [PERSON] станом на 26 лютого 2012 року загалом передала [PERSON] грошову суму у розмірі 15000 гривен. При цьому, вказана грошова сума являється сплатою вартості будинку, яку позивач зобовязувалась сплатити відповідачу за купівлю житлового будинку №34 по вулиці Зеленій в м. Жовті Води Дніпропетровській області. Однак, договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку між сторонами укладений не був, у зв'язку із відсутністю правових підстав у відповідача для розпорядження ним. За викладених обставин, [PERSON] звернулася до [PERSON] з проханням повернути сплачену нею за покупку будинку грошову суму у розмірі 15000 гривен. Однак, [PERSON] зі слів позивачки, повернув їй лише 5000 грн. 07.03.2017 року, ще 10000 грн. обіцяв повернути 23.04.2017 року, однак на даний час не повернув. Позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо неповернення їй сплаченої грошової суми у розмірі 10000 гривен, оскільки її внесення, як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку. При цьому, позивач вказує на те, що договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам ст.ст. 640, 657 ЦК України, між сторонами укладений не був. Сторонами було досягнуто лише домовленість щодо укладання такого договору в майбутньому. Таким чином передана відповідачу позивачем грошову сума в розмірі 15000 гривен являється авансом, який підлягає поверненню особі, яка їх сплатила у разі, якщо укладення договору не відбулося. Суд вважає правильними доводи позивача в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок. Так, згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Отже, згідно з цією ж правовою нормою і ст. 657 ЦК України, він мав бути укладеним у нотаріально посвідченій формі у формі, встановленій для основного договору, тобто для договору купівлі-продажу квартири та будинку. Проте всупереч наведеним нормам права договір, про який йдеться, укладено в усній формі. Тож отримані згідно з цим договором відповідачем від позивача грошові кошти не є завдатком. Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами по справі укладений не був, а була досягнута лише домовленість укласти такий договір в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі 15000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Оскільки за поясненнями [PERSON], [PERSON] повернув їй 5000 грн., то стягненню підлягає сума 10000 грн. Що стосується кошів за складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в сумі 1053 грн. 50 коп., яку позивач також просить стягнути з відповідача, то така вимога задоволенню не підлягає, так як позивач не довела, що вона з відповідачем досягла домовленості, щодо складання цієї документації за її рахунок до укладення договору купівлі-продажу. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial