Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

15 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі\~ 20 669, 37 грн. та судові витрати по справі. В позовній заяві зазначав, що 11 травня 2010 року між сторонами був укладений договір кредиту, за яким відповідач одержала від позивача кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором, складовими якого є анкета-заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, [PERSON] і Правила надання банківських послуг а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконувала його умови та не сплачувала кредитні платежі належним чином, через що станом на 17 лютого 2016 року має заборгованість в розмірі 20669,37 грн., просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] звернулася із заявою, в якій позовні вимоги визнала частково, не погодившись із збільшеним розміром процентної ставки, про що [PERSON] її не повідомив та змінив умови договору в односторонньому порядку. Також просила застосувати строки позовної давності. Просила справу розглянути за її відсутності. У звязку зі скрутним матеріальним становищем, перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей, відсутністю постійного місця роботи, та зароблянням на життя тимчасовими заробітками, просила розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом було встановлено, що 11 травня 2010 року між позивачем та відповідачкою був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі Договір), в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 124. Позичальниця погодилася з тим, що складовими Договору є анкета-заява про приєднання до [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Памятка клієнта, [PERSON] і Правила надання банківських послуг, а також [PERSON] (довідка про умови кредитування). Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі [PERSON]), надало позичальнику, тобто відповідачці, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Згідно п. 2.1.1.2.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, клієнт дав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням [PERSON], та може бути змінений (зменшений, збільшений, анульований) в будь-який момент. Крім того, п. 1.1.3.2.3 [PERSON] залишив за собою право зміни [PERSON], а також умов обслуговування рахунків. При цьому [PERSON], за виключенням випадку зміни тарифу, зобовязаний проінформувати клієнта не менш як за 7 днів до введення таких змін. У разі ненадходження протягом 7 днів з дня сповіщення про зміну тарифів повідомлення від клієнта щодо незгоди з новими умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Сторони визначили умови кредитування, відсоткову ставку, розмір та строки внесення мінімального платежу, відповідальність позичальника у разі порушення умов кредитування (а.с. 11). Також, згідно п. 2.1.1.7.6 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків погашення по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним Договором, більш як на 30 днів, клієнт зобовязався сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 17.02.2016 року за розрахунком банку за нею рахується заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 20669,37 грн., з яких: заборгованість за кредитом 8791,05 грн., заборгованість з відсотків 9367,87 грн., пеня 1050 грн., штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 960,45 грн. (процентна складова) (а.с. 11). З урахуванням вищевказаних норм цивільного законодавства сума заборгованості за наданим кредитом (8791,056 грн.) підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо нарахованих відсотків, то зі змісту [PERSON] слідує встановлення процентної ставки в розмірі 3,0 % на місяць, тобто 36 % на рік (а.с. 24). В той же час з розрахунку заборгованості слідує, що [PERSON] змінено процентну ставку з вересня 2014 року в бік збільшення, при цьому суду не надано доказів щодо дотримання [PERSON] вимог п. 1.1.3.2.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк. Відповідачка заперечувала про інформування її щодо зміни процентної ставки. За вищевказаного, у звязку з ненаданням суду доказів дотримання [PERSON] вимог 1.1.3.2.3 [PERSON] та Правил (ст. 60 ЦПК), суд вважає необхідним стягнути суму заборгованих відсотків з розрахунку 3,0 % на місяць, що становить 7882,28 грн., за період в межах строку позовної давності (ст. ст. 257-258 ЦК України) про застосування якого просила відповідача (тобто з 20.05.2016 року по 17.02.2016 року), та, що за приписами положень цивільного закону в даному випадку для суду є обовязковим, тому сума боргу за відсотками підлягає стягненню за останні три роки, що передають даті звернення до суду із цим позовом. При цьому, розрахунок процентів проведено з урахуванням суми щомісячної заборгованості за вищевказаний період, оскільки така змінювалась, та з урахуванням максимальної суми боргу в кожному місяці. Щодо неустойки (пені, штрафу), то розділом 2.1.1.7 [PERSON] і Правил надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника за порушення строків сплати з будь-яких грошових зобовязань, передбачених умовами Договору. Грошовими зобовязаннями за умовами вищевказаного Договору є повернення наданого кредиту частинами щомісячними платежами та сплата відсотків за користування кредитними коштами. В той же час зі змісту витягу з [PERSON] по карткам «Універсальна», за несвоєчасне погашення заборгованості також передбачена відповідальність у виді пені (а.с. 24). Тобто, умовами вище вказаного Договору (його складові: анкета-заява, [PERSON], [PERSON] і Правила надання банківських послуг) передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, у виді штрафу та пені, які є різновидами неустойки, тоді як особа не може нести двічі відповідальність за одне й те саме порушення, що гарантовано Конституцією України (стаття 61). Вказана правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013, від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13). Враховуючи, що розрахунок заборгованості містить інші нарахування суми пені (а.с.16-18), ніж то визначено Тарифами [PERSON] (а.с. 24), та доказів щодо зміни умов договору в цій частині суду не надано, суд вважає можливим стягнути неустойку у виді штрафу в сумі 1333,67 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 526, 530, 551, 1049, 1050, 1054 ЦК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в загальному розмірі 18007 грн., з яких: заборгованість по кредиту 8791,05 грн., заборгованість по відсоткам 7882,28 грн. та штраф 500грн. (фіксована частина), штраф 833,66 грн. (процентна складова 5%). З урахуванням скрутного матеріального становища відповідачки, на утриманні якої перебуває двоє неповнолітніх дітей, відсутністю постійного місця роботи, про що останньою надано відповідні докази, на підставі ст. 217 ЦПК України, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення на 12 місяців зі стягненням з відповідачки щомісячних платежів в розмірі 1500,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1198,86 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial