overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

15 червня 2016 року заявник звернувся із заявою, в якій просив суд встановити факт належності йому [PERSON], трудової книжки, №0511691, виданої 20.03.1979 року на імя «Беляк Іван Іванович». Встановлення цього факту необхідно заявнику для призначення пенсії. Заявник до суду не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити його заяву. Заінтересована особа - УПФУ в Троїцькому районі Луганської області просила справу розглянути без участі їх представника , проти задоволенні заяви не заперечували, про що надали суду письмову заяву. Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 березня 1979 року на імя заявника була виписана трудова книжка, в якій на російській мові прізвище, імя, по-батькові заявника зазначені як «Беляк Иван Иванович», а графа «дата рождения» не заповнена взагалі. Згідно паспортних даних заявника його прізвище, імя, по-батькові на українській мові записані як «Біляк Іван Іванович», а російською «Беляк Иван Иванович», дата народження 05 червня 1956 року. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЕД №437586 від 05.04.1975 року, [PERSON] народився 05 червня 1956 року. Тобто при заповненні трудової книжки помилково не була заповнена графа «дата рождения», якою згідно паспортних даних заявника є 05 червня 1956 року. Відповідно до п.6 ч.1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності йому трудової книжки УКР №0511691, виданої 20 березня 1979 року на імя «Беляк Иван Иванович», [INFO]. Встановлення даного факту необхідно заявнику для вирішення питання про призначення пенсії. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

15 червня 2016 року Камянським районним судом Черкаської області\~\~ухвалено рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Даним рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. В судове засідання відповідач не зявився, повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду даної справи, суд вважає за можливе в силу ч.3\~ст.220 ЦПК України розглядати справу без\~\~участі сторін. Суд, дослідивши\~\~матеріали цивільної справи, текст рішення суду, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Матеріалами справи встановлено, що 17 травня 2016\~\~року\~\~до Кам'янського районного суду Черкаської області [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 15.06.2016 року\~\~позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю\~\~та\~\~шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 22 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 10, - розірвано. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно\~\~з п.4 ч.1\~ст.220 ЦПК України суд, що\~\~ухвалив рішення, може за заявою\~\~осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи\~\~ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В позові він зазначив, що 19.08.2009 року він з [PERSON] зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №119. Від цього шлюбу народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. Посилаючись на те, що у позивача та відповідачки різні погляди на подружнє життя, на цьому ґрунті виникають постійні сварки, а також на те, що на теперішній час вони разом не проживають, позивач просив шлюб розірвати, дітей залишити на виховання матері. Позивач у судове засідання не зявився, однак надав заяву, у якій позов підтримав, просив суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачка у судове засідання не зявилась, однак надала заяву, у якій позов визнала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19.08.2009 року [PERSON] з [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №119. У сторін від спільного життя є діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з відповідачкою. За час спільного проживання позивач з відповідачкою не зійшлися характерами, різні погляди на шлюбне життя. Сторони сумісне життя припинили, помиритись намірів не мають. З таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася повністю і зберегти її не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 13.09.1986 року зареєстрував з відповідачем шлюб, актовий запис №101. Подружнє життя не склалося, оскільки у них різні погляди на ведення домашнього господарства, між ними відсутнє взаєморозуміння. Втрачено повагу, фізичні та духовні зв'язки. Спільно не проживають близько 15 років. Спору про поділ майна немає, неповнолітніх дітей немає. На даний час позивач живе з іншою жінкою в цивільному шлюбі та має дитину. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Позивач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечує щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 13.09.1986 року виконавчим комітетом Кіровської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис №101, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №441966 (а.с. 5). Спору про поділ майна не мають, неповнолітніх дітей не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 37407 грн. 00 коп. за непоставлені бетонні плити, та збитки, завдані невиконанням зобовязання у розмірі 9626 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання, не поставив бетонні плити. Представник відповідача ПП «Металодім» повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення\~ справи, суд\~ вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що, відповідно до рахунку на оплату за № 282 від 03 листопада 2015 року, [PERSON] сплатив ПП «Металодім» грошову суму у розмірі 37404 грн. 00 коп. за плити пустотного настилу. Позивач виконав свої зобовязання щодо сплати грошової суми у розмірі 37404 грн. 00 коп. за плити пустотного настилу. Однак відповідач не надав позивачеві ці плити. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд вважає, що слід стягнути з ПП «Металодім» на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 37407 грн. 00 коп. за непоставлені бетонні плити. Водночас суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування збитків у розмірі 9626 грн. 00 коп. не знайшли свого підтвердження, тому у цій частині позовної заяви слід відмовити. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому стягненню з відповідача підлягає в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, на яку він претендує як спадкоємець першої черги. Посилаючись на те, що він вчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, тому просив суд визначити йому додатковий строк в три місяці для подання подібної заяви. Сторони в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, представник відповідача в своїй заяві не заперечувала проти задоволення позову. Позивач в своїй заяві також уточнив, що пропустив строк для прийняття спадщини через свій похилий вік та правову необізнаність, вважаючи, що дыъ про прийняття спадщини необхідно вчинити за спливом шести місяців після смерті матері, а не на протязі цього строку. Суд, вважаючи можливим розглянути справу за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 4,58 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Лиманівської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області. Згідно зі ст. 1270 ЦК України позивач як спадкоємець за законом повинен був в шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але пропустив його. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданої позивачем позовної заяви та доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, він пропустив через поважні причини, які полягали в тому, що через свою юридично-правову неграмотність вік він не знав про необхідність у визначений строк звернутися із заявою до нотаріальної контори чи нотаріуса про прийняття спадщини, вважаючи, що це необхідно здійснити після спливу шести місяців після смерті спадкодавця. На це вказує і письмове роз'яснення нотаріуса (а.с. 10) видане 12 травня 2016 року, тобто після двох неділь після закінчення шестимісячного строку, визначеного законом для прийняття спадщини, що суд вважає незначним. Також суд враховує при цьому і похилий вік позивача. За такого суд вважає, що строк було пропущено з поважних причин, і є можливим визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, якому просив винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь аліментів на своє утримання в звязку з навчанням, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, до закінчення навчання. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, потребує матеріальної підтримки для закінчення навчання у Чорноморському державному університеті імені [PERSON]. Вважаючи, що батько, який є відповідачем у справі, має можливість надавати йому матеріальну допомогу, необхідну для навчання, просив стягнути з нього аліменти в зазначеному розмірі. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позов підтримав, та просив його задовольнити, а справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 20 березня 1998 року народився [PERSON] син відповідача по справі, що не оспорюється. Згідно довідки Чорноморського державного університету імені [PERSON] від 15 березня 2016 року № 45 [PERSON] в даний час перебуває на навчанні в цьому учбовому закладі на першому курсі денного відділення факультету фізичного виховання і спорту за контрактом (термін навчання з 1 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року). Згідно із ч. 1 та ч. 3 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Виходячи з обставин справи та положень ст. 182 СК України суд вважає, що розмір аліментів на навчання позивача повинен бути 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, оскільки він має можливість сплачувати саме такий розмір аліментів. Строк сплати аліментів - до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 02 серпня 2008 року у міському відділі РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 845, від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], також зазначила, що шлюбно-сімейні відносини припинили з березня 2014 року через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками. Позивач вважає, що сімю зберегти неможливо, в позовній заяві просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Суд, зясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 02 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 845, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 145744, виданим міським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.4). Сторони від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 252790, виданим міським відділом РАЦС Макіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.5). З березня 2014 року сторони мешкають окремо, шлюбно-сімейні відносини припинили через непорозуміння і виникаючими в зв'язку з цим сварками, неможливістю знайти спільний погляд на життя. Сторони до примирення не прийшли, поновлювати сімейні відносини не мають наміру. Вказані обставини мають істотне значення, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що 26.09.1998 року зареєструвала з відповідачем шлюб, актовий запис №202. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. На теперішній час шлюбні відносини практично припинені. Питання щодо утримання сина між ними вирішено. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим. Позивач надала заяву, де просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Дубовик» Відповідач надав заяву, де просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 26.09.1998 року Дзержинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №202, що підтверджено свідоцтвом про шлюб І-НО №445890 (а.с. 6). Подружнє життя не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, між ними відсутнє взаєморозуміння. На теперішній час шлюбні відносини практично припинені. Питання щодо утримання сина між ними вирішено. Спору про поділ майна не мають, неповнолітніх дітей не мають. Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сімї стало неможливим. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судом встановлено, що позивач бажає залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

15 червня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду. Позивач у судове засіданні не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а/с 2). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved