Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

16 вересня 2020 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.12.2019 року до Подільського міськрайонного центру зайнятості звернувся [PERSON] із заявою про надання статусу безробітного та із заявою призначення виплати допомоги по безробіттю. При цьому, в заяві про надання статусу безробітного [PERSON] вказав, що через відсутність роботи немає заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі, не забезпечує себе роботою самостійно, а також був ознайомлений під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 19.12.2019 року [PERSON] надано статус безробітного, наказом від 26.12.2019 року [PERSON] призначено виплату допомоги по безробіттю, а наказом від 09.04.2020 року реєстрацію та допомогу по безробіттю припинено у зв`язку із працевлаштуванням [PERSON] за наймом на умовах трудового договору. При цьому, при перевірці Подільським міськрайонним центром зайнятості обґрунтованості виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг [PERSON] шляхом звірення даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних ПФУ було виявлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в Подільському міськрайонному центрі зайнятості з 19.12.2019 року по 08.04.2020 року, приховав факт належності до категорії зайнятого населення, а саме факт надання послуг ТОВ «ВЛАДТРАНС-І». На запит Подільського міськрайонного центру зайнятості, ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» були надані договори про надання послуг, укладені між ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» і [PERSON] . В результаті проведеного розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення [PERSON] було встановлено, що він під час перебування на обліку в Подільському міськрайонному центрі зайнятості в період з 19.12.2019 року по 08.04.2020 року одночасно надавав послуги «ТОВ ВЛАДТРАНС-І» відповідно до договорів про надання послуг ,укладених між «ТОВ ВЛАДТРАНС-І» та [PERSON] з 14.02.2020 року по 20.02.2020 року, з 31.03.2020 року, 05.04.2020 року по 07.04.2020 року ,за що отримував грошову винагороду. Виявлене правопорушення привело до переплати матеріального забезпечення - допомоги по безробіттю за період з 14.02.2020 року по 07.04.2020 року у сумі 15008,74 грн., про що складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення. Із вищезазначеним актом 07.07.2020 року було ознайомлено відповідача. Крім того, відповідачу поштовим зв`язком було надіслано лист-претензію, який відповідач отримав 17.07.2020 року, в якому [PERSON] запропоновано сплатити зазначену суму в добровільному порядку протягом 15 календарних днів з моменту отримання претензії. Однак відповідач зазначену суму боргу не сплатив в добровільному порядку, у зв`язку із вищезазначеним, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості, у зв`язку із переплатою матеріального забезпечення та судових витрат у вигляді судового збору. Представник Подільського міськрайонного центру зайнятості в судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.32/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомленим належним чином, відзив на позов не подав /а.с.49/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому справа розглянута у його відсутність в порядку п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. 19.12.2019 року до Подільського МРЦЗ звернувся [PERSON] із заявою про надання йому статусу безробітного та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю. Як вбачається із вищезазначених заяв, [PERSON] ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних і документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг та з умовами і тривалістю призначення допомоги по безробіттю, що визначені ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» /а.с. 7-8/. 19.12.2019 року Подільським МРЦЗ створено персональну картку на безробітного [PERSON] , [INFO] . 07.04.2020 року [PERSON] працевлаштувався. Наказом від 09.04.2020 року з 08.04.2020 року припинено реєстрацію даного безробітного /а.с. 6/. Як вбачається із витягу із наказів Подільського міськрайонного центру зайнятості про прийнятті рішення по особі: [PERSON] : наказом від 19.12.2019 року №НТ191219 [PERSON] надано статус безробітного; наказом від 26.12.2019 року №НТ191226 призначено допомогу по безробіттю; наказом від 09.04.2020 року №НТ19226 припинено виплату допомоги по безробіттю, у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного та початком зайнятості особи; наказом від 09.04.2020 року №НТ191226 припинено реєстрацію безробітного, у зв`язку з працевлаштуванням за наймом на умовах трудового договору (контракту). Прийнято рішення про повернення виплати з 14.02.2020 року по 08.04.2020 року /а.с. 9/. Як вбачається із індивідуального плану працевлаштування безробітного [PERSON] №150319122600016 від 26.12.2019 року та Додатку 2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного, [PERSON] ознайомлено із правами і обов`язками зареєстрованих безробітних, в тому числі інформування Центра зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено ч.3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» /а.с.10-11/; Разом з тим , 14.02.2020 року між ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» та [PERSON] укладено договір про надання послуг, дія договору з 14.02.2020 року по 20.02.2020 року ;31.03.2020 року між ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» та [PERSON] укладено договір про надання послуг №2, дія договору з 31.03.2020 року по 02.04.2020 року ;05.04.2020 року між ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» та [PERSON] укладено договір про надання послуг №3, дія договору з 05.04.2020 року по 07.04.2020 року /а.с.13,14, 15/. При цьому ,як вбачається із довідки про отримання допомоги по безробіттю [PERSON] , за період з 14.02.2020 року по 08.04.2020 року перебував на обліку у Подільському міськрайонному центру зайнятості та отримав допомогу по безробіттю у сумі 15008,74 грн. /а.с. 17/; Відповідно до акту №07 від 30.06.2020 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, заступником начальника відділу сприяння зайнятості Подільського міськрайонного центру зайнятості проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення зареєстрованому безробітному [PERSON] та розслідуванням встановлено факт належності [PERSON] до категорії зайнятих осіб з 14.02.2020 року, а саме перебування останнього в трудових відносин з ТОВ «ВЛАДТРАНС-І» з 14.02.2020 року по 20.02.2020 року, з 31.03.2020 року по 02.04.2020 року, з 05.04.2020 року по 29.04.2020 року, про що [PERSON] не повідомив центр зайнятості і тому, відповідно до п.п.1 п.5. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», [PERSON] має повернути до фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, незаконну отриману допомогу по безробіттю з моменту виникнення обставин, що випливають на умови виплати допомоги по безробіттю, а саме з 14.02.2020 року у сумі 15008,74 грн. З вищезазначеним актом [PERSON] був ознайомлений 07.07.2020 року /а.с. 16/; 06.07.2020 року директором Подільського міськрайонного центру зайнятості прийнято наказ №64 «Про повернення коштів [PERSON] », яким на заступника директора-начальника відділу сприйняття зайнятості Подільського міськрайонного центру зайнятості покладено обов`язок проконтролювати проведення роботи відносно [PERSON] щодо відшкодування Фонду незаконно отриманого матеріального забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 15008,74 грн., а відділу сприйняття зайнятості вжити заходів по відшкодуванню зазначених коштів. У разі відмови особи добровільно відшкодувати кошти, або у разі неповернення їх у встановлений термін, відділу сприяння зайнятості Подільського міськрайонного центру підготувати матеріали для звернення до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості /а.с.18/. 10.07.2020 року Подільським міськрайонним центром зайнятості на адресу відповідача було направлено лист-претензію від 07.07.2020 року про необхідність добровільного відшкодування переплати матеріального забезпечення - допомоги по безробіттю за період з 14.02.2020 року по 07.04.2020 року у сумі 15008, 74 грн. у 15-денний термін з моменту отримання даної претензії. У разі невідшкодування коштів у встановлений термін, питання щодо їх повернення буде вирішуватися у судовому порядку. Вищезазначений лист-претензію [PERSON] отримав 17.07.2020 року /а.с.19-21/. Відповідно до п.8 Положення про Подільський міськрайонний центр зайнятості (нова редакція), затвердженого Наказом Одеського обласного центру зайнятості від 07.03.2019 року №67, Подільський МРЦЗ виконує завдання і функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду, визначені законами України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення», до внесення відповідних змін до цих законів» (п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014 року №90 «Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення») /а.с. 22-24/. Відповідно до п.1 ч.1 ст.9 ЗУ «Про зайнятість населення», кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов`язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Пунктом1 ч.1 ст.7 ЗУ «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Відповідно до п.4 ч.2 ст.22 Закону України «Про зайнятість населення», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють реєстрацію безробітних, ведуть облік наданих їм послуг. Підпунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітними визнаються особи віком від 15 до 70 років, який через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готові та здатні приступити до роботи. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статусу безробітного може набути - особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Як вбачається з ч.2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно ст. 22 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженим постановою КМУ від 19.09.2018 року №792, рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше сьомого календарного дня з дня подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного. Пунктом 1 ч.2 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплатам для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 №613, передбачено, що допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», у випадку працевлаштування особи, такій особі припиняється виплата допомоги по безробіттю. Згідно до п.2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Згідно з п.9 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Відповідно до абз.6 ч.1 ст.34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою Згідно із ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ,сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до абзацу 1 п. 6 «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним», затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і ДПА України № 60/62 від 13/02/2009 р., у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг». Відповідно до ст.39 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України ,не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, враховані судом при ухваленні рішення. Ураховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Судом установлено, що відповідач отримував допомогу по безробіттю за період з 14.02.2020 року по 07.04.2020 року та у цей же час отримував дохід, про що не повідомив центр зайнятості, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача. З наданого позивачем довідки вбачається, що за період 14.02.2020 року по 08.04.2020 року [PERSON] виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 15008,74 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст.6 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що [PERSON] відшкодував Подільському міськрайонному центру зайнятості суму переплати матеріального забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю у сумі 15008,74 грн., у зв`язку із неповідомленням центру зайнятості про те, що він відноситься до зайнятого населення, відповідачем до суду не подано. Отже, неповідомлення відповідачем про його працевлаштування, тобто про обставину, яка не дає йому право для визнання його безробітним, свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про задоволення вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 15008,74 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved