Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

16 грудня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Одеська товарна біржа, [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 15 травня 1996 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON], з другої сторони була укладена угода купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (нині Картамишевська в м. Одесі. Угоду зареєстровано Одеською товарною біржею в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним № 14286 від 15 травня 1996 року. Усі умови угоди сторонами виконані, претензій одне до одного не мають. 29 травня 1996 року на підставі даної угоди ОМБТІ та РОН за [PERSON] та [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на вказану квартиру, про що зроблено запис в книзі № 170 пр, стр. 136, р № 337. В подальшому, а саме 09 липня 1997 року пані [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину згаданої вище квартири [ADDRESS] (нині Картамишевська) в м. Одесі. Цей факт підтверджується договором дарування, який було посвідчено державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 09 липня 1997 року та зареєстровано в реєстрі № 4-2254. 08 серпня 1997 року на підставі даного договору дарування за [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на ? частину вказаної квартири, про що зроблено запис в книзі № 205 пр, стр. 164, р. №337. Отже, зазначена вище квартира [ADDRESS] (нині Картамишевська) в м. Одесі належить позивачу на праві приватної власності, а саме: ? частина квартири належить на підставі угоди купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним № 14286 від 15 травня 1996 року; ? частина на підставі Договору дарування посвідченого державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 09 липня 1997 року за реєстраційним № 4-2254. Увесь час з моменту купівлі квартири [PERSON] проживає та зареєстрований у вказаній квартирі, про що свідчить довідка (виписка з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 14 березня 2016 року № 8462. Однак, [PERSON] загубив оригінал угоди купівлі-продажу вище зазначеної квартири. Ст. 392 ЦК України зазначає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладені обставини позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартир № 30 в будинку № 14 по вул. Картамишевській в м. Одесі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та прийняття по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач та треті особи у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, в порядку ст. 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (нині Картамишевська) в м. Одесі, яка складається з однієї кімнати, загальною площею 31,8 кв. м. (а. с. 5-6). Даний договір був укладений на Одеській товарній біржі та 29 травня 1996 року зареєстрований за [PERSON] та [PERSON] в КП «ОМБТІ та РОН», про що зроблено запис в книзі № 170 пр, стр. 136, р № 337 (а.с. 6-зворот). Продавець та покупець цілком виконали умови договору купівлі-продажу відповідно до норм встановленим цивільним законодавством України. 09 липня 1997 року пані [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину згаданої вище квартири [ADDRESS] (нині Картамишевська) в м. Одесі. Це підтверджується договором дарування, який було посвідчено державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] 09 липня 1997 року та зареєстровано в реєстрі № 4-2254 (а. с. 7 ). 08 серпня 1997 року на підставі даного договору дарування за [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на ? частину вказаної квартири, про що КП «ОМБТІ та РОН» зроблено відповідний запис в книзі № 205 пр, стр. 164, р. № 337 (а. с. 7-зворот). Як вбачається з довідки № 467786.67.16 від 24.02.2016 р. виданої КП «БТІ» ОМР, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]: - ? частина (залишок віл одиниці) на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею від 15 травня 1996 року № 14286 (реєстрація від 29 травня 1996 року, книга № 170 пр, стр. 136. р. № 337); - ? частина на підставі договору дарування, посвідченого Пятою одеською державною нотаріальною конторою 09 липня 1997 року, р. № 4-2254 (реєстрація від 08.08.1997 р., книга № 205 пр, стр. 164, р. № 337) (а. с. 10 ). Тому, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Факт втрати Договору купівлі-продажу № 14286 від 15 травня 1996 року, зареєстрованого Одеською товарною біржею, підтверджується довідкою № 0117/0082 від 26 січня 2017 року виданою Столом знахідок міста Одеси. Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved