Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

17.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №102378 площею 1.4078 га, кадастровий номер 0720883800:01:001:0105. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Спадкодавець на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] . Позивач вступила у фактичне володіння майном шляхом догляду за будинком та обробітку земельної ділянки. Однак при зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини їй було відмовлено у зв`язку із тим, що нею не було подано оригіналу правовстановлюючого документу, який стверджував би право власності. До початку судового засідання позивачем було подано заяву, у якій вона просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Від представника відповідача до початку розгляду справи по суті надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи та письмові докази наявні у ній, приходжу до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 12 грудня 2019 року (а.с.9). На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт посвідчений секретарем Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області від 20.01.2016 року, що зареєстрований в реєстрі за №1, яким зробила наступне розпорядження: все майно, з чого б воно не складалося, і де б воно на знаходилось, вона заповіла позивачу [PERSON] (а.с.7). А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за заповітом. Згідно довідки Мервинської сільської ради від 04.08.2020 №519 заповіт не змінений і не скасований, спадкоємець [PERSON] вступила у фактичне володіння майном шляхом догляду за будинком та обробітку земельної ділянки. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1225 ЦК України визначається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. В матеріалах справи міститься копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №102378, згідно якого [PERSON] належала земельна ділянка площею 1.4078 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.8). Приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , на вище вказану земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову від 11 серпня 2020 року №312/02-31 (а.с.10). Тобто, позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Враховуючи вище наведене, вважаю, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved