Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

16 жовтня 2020 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява [PERSON] . Заявник мотивував вимоги заяви тим, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Покійний [PERSON] фактично був дідом заявника, відчимом його матері [PERSON] . Оскільки дідусь потребував сторонньої допомоги з 2009 року заявник проживав постійно з ним у його будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . А в 2011 році зареєструвався у вказаному будинку. В цьому будинку заявник проживає і по сьогодні. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок в якому вони проживали з заявником. З [PERSON] заявник проживав однією сім`єю з 2009 року і по день його смерті, вели єдиний сімейний бюджет та підтримували відносини, як між членами родини. 2 жовтня 2020 року заявник звернувся до державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної Отькало С.В. із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини. Заявник вказує, що у порядку ст. 1264 ЦК України він є спадкоємцем четвертої черги і має право на спадкування за законом як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У позовній заяві заявник просив встановити факт його проживання однією сім`єю разом з [PERSON] , який помер [INFO] , більше п`яти років до часу відкриття спадщини. У судовому засіданні заявник та представник заявника підтримували вимоги заяви та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а також зазначивши, що проти задоволення заяви не заперечує та підтверджує факт постійного проживання заявника з [PERSON] .. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони знали [PERSON] та [PERSON] та можуть підтвердити, що ці особи проживали однією сім`єю не менше як п`ять років до часу смерті [PERSON] . Заслухавши заявника, представника заявника, свідків та дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Згідно архівної копії договору купівлі-продажу від 9 грудня 1992 року, зареєстрованого у реєстрі за № 411, [PERSON] купила займаний нею і членами її сім`ї відомчий житловий будинок садибного типу з відповідними надвірними спорудами, що належав [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно довідки № 02-03-07-858 від 2 жовтня 2020 року, виданої Ржищівською міською радою Київської області, [PERSON] проживає по [ADDRESS] . [PERSON] , який помер [INFO] , згідно будинкової книги до дня смерті теж був зареєстрований за вказаною адресою разом з онуком [PERSON] (а.с.9). Згідно акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 2 жовтня 2020 року, складеного комісією в складі депутата Ржищівської міської ради Ярошкевича А.В., в ході проведеного обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що останній постійно з 2009 року проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки № 4-52-106 від 23 січня 2017 року, виданої Ржищівською міською радою Київської області, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з ним зареєстрований [PERSON] , 1992 року народження. Як встановлено з копії паспорта, серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , заявник має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 4-5). Згідно з листом завідувача Ржищівської МДНК № 90/02-14 від 2 жовтня 2020 року встановлено, що [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим [INFO] [PERSON] протягом п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с. 9). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , яка залучена в якості заінтересованої особи по даній справі, та яка спадщину не прийняла. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи та з пояснень заявника, він не подавав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини, а стосовно поданої ним заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] від 20 жовтня 2020 року, завідувачем Ржищівської МДНК Отькало С.В. відкрито спадкову справу № 90. Відповідно до п. 4.4 ч. 4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами чинного ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Пунктом 21 цієї постанови передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Отже, судом встановлено, що заявником [PERSON] належними та допустимими доказами доведено, що він проживав однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вказаний факт підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновків щодо задоволення вимог заяви [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved