Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

16 квітня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що 17.10.1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділ реєстрації актів громадянського стану Тлумацької райдержадміністрації Івано-Франківської області, актовий запис № 52. В шлюбі у них народились доньки: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] В даний час вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу та бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Вона працює техпрацівником в школі інтернат до 24.05.2019 року, отримує мінімальну заробітну плату і в зв'язку з ліквідацією Тлумацької школи - інтернат буде перебувати на обліку в центрі зайнятості. Їй одній матеріально важко матеріально утримувати себе та дітей. Старша донька навчається на третьому курсі Косівського інституту прикладного та декоративного мистецтва. Необхідні кошти на проживання, харчування, сплату комунальних послуг та ін. Відповідач не допомагає їй утримувати дітей, працює на будівництві в м. Коломия, отримує заробітну плату та має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю, не заперечив щодо його задоволення. Суд, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно копії свідоцтва про одруження [NUMBER] від 17.10.1998 року сторони зареєстрували шлюб 17.10.1998 року (а.с. 4). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.10.1999 року батьками [PERSON], [INFO], є сторони (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.02.2005 року батьками [PERSON], [INFO], є сторони (а.с. 6). З довідки № 485 від 04.04.2019 року виданій [PERSON] встановлено, що до складу сім'ї, які проживають за адресою [ADDRESS] входять, [PERSON], 1973 р.н., [PERSON], 1999 р.н., [PERSON], 2005 р.н., [PERSON], 1975 р.н. (а.с. 7). Відповідно до акта обстеження матеріально - побутових умов [PERSON], матеріальний стан незадовільний, потребує матеріальної допомоги (а.с. 8). З довідки про доходи № 4 від 08.04.2019 року встановлено, що загальна сума доходів [PERSON] за період з 01.10.2018року по 31.03.2019 року становить 27023,89 грн. (а.с. 9). Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм міжнародних актів та СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», станом на 2019 рік установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини. А кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто обов'язок щодо утримання дітей покладений не лише на батька, а й на матір. Отже, суд знаходить підстави для присудження аліментів із відповідача. При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує, що відповідачем визнано розмір позовних вимог, стан здоров'я дитини та відповідача, матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який становить на даний момент 2027 грн. Обов'язок утримувати дітей покладено на обох батьків. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню із відповідача до Державного бюджету України, а інші судові витрати, у виді витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved