Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

15 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою № 4 в будинку № 43 по вул. Г.Полуботка в м. Чернігові шляхом вселення в дану квартиру, передачі ключів від спірної квартири та зобовязання не чинити перешкод в користуванні цим житлом. Свій позов позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований в [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.1993 за його матірю [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/14 частки квартири [ADDRESS] за кожним. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.1994 зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою № 4 будинку № 43 по вул. Свердлова (нині [PERSON]) в м. Чернігові, зобовязавши його передати ключі та прийняти заходи для звільнення будинку від осіб, які на даний час в ньому проживають. В добровільному порядку відповідач ключі від квартири не надає, не впускає до квартири. Протокольною ухвалою суду від 10.11.2016 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучені Деснянська районна у м. Чернігові рада як орган опіки та піклування, [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У судових засіданнях від 10.11.2016 та 07.12.2016 представник позивача позов підтримав та наполягав на задоволенні, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, представник третьої особи та третя особа [PERSON] у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Сторони та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не зявилися, про і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. У судове засідання від 21.12.2016 учасники судового процесу не зявилися, про і місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу на підставі наданих ними пояснень та наявних матеріалах справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу 21.12.2012 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.12.1993 визнано за [PERSON] право власності на 1/14 частину домоволодіння, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Свердлова, 43, визнано за [PERSON] право власності на 1/14 частину домоволодіння, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Свердлова, 43 (а.с. 15). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1- ЕЛ № 386727 від 22.06.1993, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22 червня 1993 року зроблено запис № 828. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища йому [PERSON], їй [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.1994 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користування будинком, зобовязано [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користування квартирою № 4 будинку 43 по вул. Свердлова в м. Чернігові, зобовязав його передати ключ та прийняти міри щодо звільнення будинку від осіб, які на даний час там проживають (а.с. 16). 11 лютого 1994 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 48, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу № 1-ЕЛ № 251239. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Гришковець» (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження № 1-ЕЛ № 054278 від 17.09.2002 батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] З копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають в [INFO], убачається, що в даному будинку зареєстровані відповідач [PERSON], третя особа [PERSON], [INFO], позивач [PERSON], [INFO] (а.с. 9-11). Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Отже, позивач як син співвласника будинку №43 по вул. Г. Полуботка в м. Чернігові, який крім того зареєстрований за цією адресою, має право користування даним помешканням. Разом з тим, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом частин першої, другої - четвертої ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу вищевказаних правових норм убачається, позивач, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права користування житлом, повинен довести належними та допустимими доказами створення відповідачем перешкод у реалізації цього права, якщо останній заперечує проти цього. Суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог у звязку з їх недоведеністю, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів створення перешкод зі сторони [PERSON] у користуванні [PERSON] спірним житлом, відповідач цих обставин не визнає, а допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що взагалі не знає і ніколи не бачив позивача. Рішення ж Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.1994, яким усунуто перешкоди [PERSON] у користування будинком, не стосується позивача та аж ніяк не може слугувати підтвердженням його позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed