Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

16.07.2014 р. [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], який було уточнено, та просить зобовязати відповідачку принести їй вибачення за нанесені тілесні пошкодження та стягнути з нею моральну шкоду в розмірі 13 333 грн. та з метою запобіганню повторення подібних випадків зобовязати відповідачку забезпечити собі сторонній догляд. В обґрунтування вимог покликається на те, що 26.06.2013 р. приблизно о 12:00 год. на кухні загального користування, що в гуртожитку для незрячих по вул. Торфяній, 11 у м. Львові його сусідка - [PERSON] несла каструлю з кипятком, наткнулася на нього та вилила йому на спину кипяток. Після цього не вибачилася та ще обізвала його і пішла в другий умивальник зціджувати кипяток. Першу допомогу при опіках йому ніхто не надав. З приводу нанесених йому опіків, він не планував нікуди звертатися, але так як в нього була сильна біль, то приблизно за 4 години його дружина викликала швидку допомогу, що є зафіксовано у відповідній довідці. Позивач вважає, що відповідачка обпекла його кипятком по своїй вині, так як вона нікого не просила про те, щоб їй допомогли зняти каструльку з кипятком з плити, і вилити кипяток, а також вона нікого не попереджала про те, що вона йде з кипятком. Мешканці гуртожитку у своїй більшості є інвалідами по зору, а тому, про те, коли хтось іде з кипятком, потрібно попереджати. Враховуючи обставини справи, просить стягнути з відповідачки 13 333 грн. моральної шкоди та зобовязати відповідачку вибачитися і забезпечити собі сторонній догляд, шляхом звернення в управління соц. захисту, оскільки випадки обпікання кипятком осіб з особливими потребами непоодинокий. Відповідачка [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до позивача, який було уточнено, та просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 26.06.2013р. [PERSON], перебуваючи на спільній кухні загального користування, що в гуртожитку для незрячих по вул. Торфяній, 11 облив її кипятком. Згідно висновку у неї термічний опік спини 1-1,5%, 1-2 ступеня з больовим синдромом. У звязку з цим вона зверталася з заявою в Шевченківський РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області. Моральна шкода полягає у фізичному болі, лікуваннях, погіршенні стану здоровя, вона є інвалідом І-ї групи по зору. Моральну шкоду оцінює у 20 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов підтримали в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення первісного та зустрічного позову з таких мотивів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи по зору, а відповідачка [PERSON] є інвалідом першої групи по зору. З пояснень сторін вбачається, що 26.06.2013 р. на кухні загального користування, що в гуртожитку для незрячих по вул. Торфяній, 11 у м. Львові, [PERSON] облила кипятком свого сусіда [PERSON], а після цього [PERSON] облив кипятком [PERSON] Як вбачається з висновку експерта № 1110 від 03.07.2013 р. та додатковому висновку експерта № 1636 від 09.09.2014 р., у гр. [PERSON] при обстеженні її лікарями травмпункту та поліклініки було встановлено діагноз «термічний опік спини близько 1-1,5 % 1-2 ступеня з больовим синдромом». Вказані опіки спини утворилась від дії високої температури, могли виникнути внаслідок контакту лівої половини спини з кипячою рідиною 26 червня 2013 р. та відноситься до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоровя. Як вбачається з відповіді КП ЛОР Львівська станція швидкої медичної допомоги, 26.06.2013 р. згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 272 від 26.06.2013 р., до пацієнта [PERSON] на вул. Торфяну, 11 у м. Львові, у нього зафіксовано «термічний опік поперекового відділу хребта І-ІІ ст., приблизно 2 %». Згідно висновку експерта № 907 від 11.03.2015 р., проведеного на підстави ухвали суду, під час надання медичної допомоги [PERSON] 26.06.2013 р. лікарем швидкої медичної допомоги було діагностовано: «термічний опік поперекового відділу хребта І-ІІ ст., приблизно 2 %». На момент проведення експертизи у [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень або слідів їх загоєння, які б відповідали періоду червня 2013 р., не виявлено. Опік утворився від дії високої температури, міг виникнути внаслідок контакту з кипятком 26 червня 2013 року. Так як немає обєктивних даних про лікування потерпілого більше одного тижня, така травма відносить до легкого тілесного ушкодження. В судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила вказаний висновок в повному обсязі, пояснила порядок визначення ступеня опіків, їх небезпечності для життя та здоровя. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача та 26.06.2013 р. в гуртожитку для незрячих по вул. Торфяній, 11 у м. Львові, вона почула крик свого чоловіка, який казав, що його сусідка - [PERSON] облила його кипятком, після чого вона почала йому прикладати холодне. Після цього, коли її чоловік забирав чайник з плити, а [PERSON] була біля нього, то він пролив на неї трохи гарячої води. До чоловіка вона викликала швидку допомогу пізніше за порадою адвоката. Додатково зазначила, що вважає, що її чоловік і [PERSON] облили один одного випадково. Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як свідчить аналіз рішень Європейського суду з прав людини, досить часто суд, визнаючи сам факт порушення прав і свобод людини, тим не менш відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди, вважаючи, що сам факт визнання правопорушення є достатньою справедливою сатисфакцією. Суду не подано доказів наявності умислу в діях сторін при нанесенні опіків один одному. При вирішенні справи суд враховує той факт, що сторони є інвалідами по зору, проживають в одному гуртожитку, користуються спільною кухнею. Таким чином, факт взаємного завдання сторонами по справі легких тілесних ушкоджень, а відтак і певної моральної шкоди, мав місце. Однак, враховуючи стан здоровя сторін та матеріальне становище, інші обставини справи, що мають значення, суд вважає, що первісний та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення. Суд вважає за необхідне обрати інший спосіб відшкодування моральної шкоди, як це передбачено ст. 23 ЦК України, що буде достатньою сатисфакцією за понесені сторонами моральні страждання, а у стягненні моральної шкоди в грошовому еквіваленті слід відмовити. Слід зобовязати сторони протягом одного тижня з дня набрання рішенням суду законної сили принести вибачення один одному за нанесені 26.06.2013 року легкі тілесні ушкодження. Щодо вимоги позивача за первісним позовом про зобовязання відповідачку забезпечити собі сторонній догляд, заявленої на підставі ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», ст.ст.1163,1164 ЦК України, то така задоволенню не підлягає. Норми ст.ст.1163,1164 ЦК України передбачають, що фізична особа, життю, здоров'ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює. У разі неусунення загрози життю, здоров'ю, майну фізичної особи або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу. Згідно ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», інвалідам з дитинства I групи встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі: інвалідам з дитинства, віднесеним до підгрупи Б I групи, - 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Суд вважає цю вимогу позивача безпідставною, оскільки відсутні будь-які докази, що свідчать про небезпеку для життя чи здоровя позивача [PERSON] Сам позивач не вправі ставити вимогу до відповідачки про забезпечення їй же догляду на підставі того, що вона отримує таку допомогу від держави і зобовязана використовувати її на сторонній догляд. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що первісний та зустрічний позови підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial