overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] [INFO] грошовы кошти у твердій грошовій сумі розміром 4000 гривень щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутнсоті, позовні вимоги підтримав частково, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, та просив суд стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає частковому задоволенню. Відповідно до наданих позивачкою документів, вона зареєстровала шлюб з відповідачем 16.08.2001 року. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] [INFO]. Подружнє життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинились та вони почали проживати окремо один від одного. Дитина залишилась проживати разом з позивачкою і знаходиться на ії утриманні, матеріальна допомога з боку відповідача не надається. Відповідно до ст. ст. 180 - 182 Сімейного Кодекса України батьки зобов'язані утримавати дітей до досягнення їм повноліття. На виконання цього обов'язку за рішенням суду можуть стягатися аліменти, розмір яких визначається з урахуванням стану здоров'я і матеріального положення дітей і інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з [PERSON], суд враховує матеріальний і сімейний стан відповідача, що на даний час відповідач звільнений з, інших дітей на утриманні окрім [PERSON] не має, та вважає можливим стягнути аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. Одночасно, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.12.2013 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №390. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили в січні 2015 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином позивач вважає, що їх сім'я розпалася повністю та остаточно і ніякого бажання на примирення в неї немає. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. В судове засідання позивач не з'явилась, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Судом встановлено, що з 07.12.2013 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, - а.с.3. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], - а.с.4. Шлюбні відносини припинили в січні 2015 року. З цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Майнового спору та спору про місце проживання дитини не мають. За таких обставин, суд вважає, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо, таким чиномпозов слід задовольнити. На підставі ст.ст.110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 130, 205, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.07.2010 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно надавати кошти на утримання сина відповідач не бажає. У зв'язку з даними обставинами вона була вимушена звернутися до суду, щодо стягнення аліментів з відповідача. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком сина позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - а.с.2. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, - а.с.4. Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позов і відповідно до ст.ст.182, 198 Сімейного кодексу України, стягувати на користь [PERSON] аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 Сімейного Кодексу України та ст.ст. 10,11, 60, 88, 169, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 01.09.2001 року Городницькою селищною радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 7. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Однак, спільне життя не склалось, мають сина - [PERSON], [INFO] Перебування в шлюбі та примирення є неможливим і суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зважаючи на вищевказані обставини, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2001 року, який зареєстрований Городницькою селищною радою Новоград-Волинського району, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. При розгляді справи суд виходив з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. А тому, враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України позивач має право на збереження шлюбного прізвища після розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 07 липня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу один до одного. Шлюбно сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна немає. Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак до суду надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання не надійшло повідомлення про причини неявки, а позивачка не заперечує проти такого розгляду. Суд, врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 07 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ясинувата Ясинуватського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 96( а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO].(а.с.8) Подружнє життя не склалося, вони не створили дружної, міцної сім»ї, втратили почуття поваги і взаєморозуміння. Примирення неможливе, збереження сім»ї суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із подружжя. Згідно ч 1 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. На підставі ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. В матеріалах справи не міститься інформації щодо бажання позивачки змінити прізвище після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В провадженні Нововолинського міського суду знаходиться справа про розірвання шлюбу сторін. Сторони мають окремий бюджет, ведуть окремо своє господарство. Дитина перебуває на утриманні позивача. Позивач не працює, коштів отриманих з тимчасових заробітків, для забезпечення дитини всім необхідним не вистачає. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки є працездатним. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення повноліття дитиною. 01 червня 2016 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про зміну позовних вимог, просить суд стягувати з відповідача в її користь на утримання дитини аліменти в розмірі по 800 грн. щомісяця. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явилися, подали суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав повністю. Погодився на стягнення аліментів в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина до досягнення повноліття . Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення аліментів, суд позов задовольняє. Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Вказала, що з 26 квітня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого мають спільну малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Відносини з чоловіком погіршилися через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, сварки з цього приводу, внаслідок чого вони стали зовсім чужими людьми. З цих причин шлюбні стосунки з початку 2015 року припинено. Збереження сім'ї за викладених обставин вона вважає неможливим. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини немає. Донька проживає разом з нею. Посилаючись на викладене, позивач прохала розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності, вказала , що позов підтримує. Відповідач [PERSON] його у судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У заяві до суду прохав проводити розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, на розірвання шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності та взаємозв'язку, встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області 26 квітня 2013 року, актовий запис № 39. Мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з початку 2015 року через виникнення непримиренних протиріч та непорозумінь, викликаних різними поглядами на подружнє життя та обов'язки, через втрату почуттів, взаємоповаги та взаємодовіри один до одного. Спільного господарства та бюджету не ведуть. Спору щодо визначення місця проживання дитини немає, остання залишається разом з матір'ю. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утверджувати в сім»ї повагу один до одного, зобов»язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Клопотання про надання терміну для примирення ні від дружини, ні від чоловіка не надходило. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб існує формально, а подальше його збереження суперечитиме інтересам кожного з подружжя та їх дитини. Шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання недієздатною дочки, [PERSON], посилаючись на те, що вона, будучи інвалідом дитинства з І групи інвалідності та перебуваючи на диспансерному обліку в лікаря-психіатра, не може здійснювати своїх прав (отримувати пенсію, чинити дії щодо розпорядження майном, обслуговувати себе) і потребує постійного стороннього догляду. Визнання [PERSON] недієздатною їй потрібно для встановлення над нею опіки, оскільки дочка потребує сторонньої допомоги, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно вчиняти правочини, навіть дрібні побутові, створювати для себе цивільні права та нести обовязки. В судовому засіданні вимоги заяви підтримала. Представник управління Пенсійного фонду України в Білогірському районі Хмельницької області подала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про законність вимог заявника. Так, із пояснень заявника, амбулаторної карти [PERSON], довідки до акта огляду МСЕК серія 2-18 АД №295194 виданої 10.11.1995 року, вбачається, що [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи інвалідності та потребує стороннього догл яду. Амбулаторною судово-психіатричною експертизою №299 Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 від 23.05.2016 року, проведеної на підставі ухвали Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 березня 2016 року встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді «органічного розладу особистості не уточненого ґенезу з вираженим інтелектуально - мнестичним зниженням, з вираженими емоційно-вольовими порушеннями, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тобто її можна вважати недієздатною. Частиною першою ст. 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ч. 1 ст. 60 цього кодексу встановлено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Із висновку органу опіки та піклування Квітневської сільської ради Білогірського району Хмельницької області від 09.06.2016 року вбачається, що опікуном [PERSON] доцільно призначити її матір, [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини, вказуючи на те, що 04.01.2016 року вона народила дитину сина [PERSON], про що свідчить медичне свідоцтво про народження №4 від 04.01.2016 року. Вона є громадянкою України, мати-одиначка, та бажає щоб її син теж мав українське громадянство. При зверненні до органів юстиції вона зіткнулась з труднощами у державній реєстрації дитини. На час народження у м.Донецьк, котра є непідконтрольною територією України, де немає жодного державного органу влади України, неможливо було отримати документ про народження дитини. При зверненні до органів юстиції, їй було розяснено, що надане нею медичне свідоцтво треба затвердити належним чином, у противному разі в державній реєстрації дитини буде відмовлено. Надане нею медичне свідоцтво, хоча і відповідає за формою та змістом наведеним вище вимогам, але юридичної сили не має. Просить встановити факт народження дитини та зобов'язати Новогродівський відділ РАЦС видати свідоцтво про народження сина [PERSON], 04.01.2016 року, уродженця [INFO]. Заявниця, згідно наданої письмової заяви, підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Зацікавлена особа представник Новогродівського РАЦСу, згідно наданої письмової заяви, просить розглядати справу без участі їх представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву [PERSON] обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Згідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно паспорту серія ВК №342367, він виданий громадянці України, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: Україна, Донецька область, м.Донецьк, вул.Інтернаціональна, буд.33 (копія в матеріалах справи). Згідно медичного свідоцтва про народження за №4 від 04.01.2016 року, підтверджено, що у [PERSON], яка проживає в державі Україна, в м.Донецьк, вул.Інтернаціональна, буд.33, 04.01.2016 року в 15-15 год. народився хлопчик, вагою 2900 г. Пологи - 1; дитина перша. Згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Новогродівського міського управління юстиції від 15.03.2016 року, надане лікарське свідоцтво про народження №4 від 04.01.2016 року видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження - у державній реєстрації відмовлено. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 12.06.2014 року №919/5 проведення державної реєстрації актів цивільного стану за заявами громадян України, які проживають в районі проведення антитерористичної операції, здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника, виключно з дотриманням вимог законодавства України. Таким чином, суд вважає факт народження дитини у заявниці [PERSON] 04.01.2016 року доведеним у судовому засіданні. Встановлення факту народження дитини має юридичне значення для заявниці, так як дозволить використати своє право на отримання допомоги при народженні дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просила розірвати шлюб між нею (позивачем) та відповідачем ([PERSON] ), зареєстрований 01.02.2003 році Олександрівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області, актовий запис № 01, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що привело до припинення шлюбних відносин в серпні 2015 року . Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та пояснила, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, заперечень проти позову не має, на розірвання шлюбу згодний. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 01.02.2003 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось, що призвело до припинення шлюбних відносин в серпні 2015 року . Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

15.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33% від усіх видів заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею, та перебувають на повному утриманні матері. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просила стягнути з нього аліменти

Outcome: approved