Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

15.10.2015 позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи вимоги тим, що 30 червня 2011 року, близько 01 години 10 хв. на вул.Щербакова у м.Києві з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП). В результаті вищезазначеної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» згідно полісу №АА/3431205, строк дії якого з 07.06.2011 по 06.06.2012. На дату скоєння правопорушення водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 06.02.2012 власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, а 26.04.2012 року позивачем здійснена виплата відшкодування у сумі 5112,73 грн. На підставі зазначеного просив стягнути з [PERSON] кошти в розмірі понесених витрат 5112,73 грн. та судовий збір в розмірі 1218, 00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позов підтримує повністю, просить розглядати справу без присутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, повторно в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами частини 1 статті 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 30 червня 2011 року о 01-10 год., керуючи автомобілем [NUMBER] на вул.Щербакова в м.Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником якого є [PERSON], заподіявши транспортним засобам механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищевказаної ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Києва 26.08.2011 року по справі №3-7556/11 (а.с.21). 06.02.2012 року [PERSON] звернувся із заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30 червня 2011 (а.с.16). Згідно Полісу АА/3431205, [PERSON] уклав договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 06.06.2011 року (а.с.22). Моторним (транспортним) страховим бюро України був виданий наказ №1354 від 25.04.2012 року, на підставі якого вирішено сплатити на рахунок [PERSON] 5112,73 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.32). Відповідно до платіжного доручення № 2098 від 26.04.2012 року, страхове відшкодування в розмірі 5112,73 грн. було виплачено позивачем [PERSON] (а.с.33). Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п.п. 38.2.1. пункту 38.2 ст. 38 вказаного Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 26 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Крім того, відповідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який становить 3 роки. Частиною 6 статті 261 ЦК України встановлено, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Зобов'язання щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП особою, яка не застрахувала цивільно - правову відповідальність виконано МТСБУ 26.04.2012 року, строк позовної давності спливає 26.04.2015 року. Позивач з вимогами про відшкодування шкоди звернувся до Подільського районного суду м. Києва 25.04.2015 року (а.с.11), однак ухвалою суду від 25.05.2015 року позов повернуто позивачу для подання до належного суду. Оскільки позивач вчасно вчинив дії, спрямовані на відшкодування шкоді - звернувся до Подільського районного суду м. Києва з відповідним позовом, суд вважає, що строк позовної давності перервався та почався знову з часу звернення. Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи те, що сторонами у справі не ставилось питання про застосування строків позовної давності, суд вважає, що позивачем не був пропущений строк для пред'явлення, і вимоги останнім до відповідача пред'явлені в межах строку позовної давності. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved