overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю, зазначивши заінтересованою особою - Хмельницьку міську раду, вказавши, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач як особа, яка проживала із спадкодавцем однієї сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, звернулась до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини. Приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] повідомила позивачку, що нею відкрито спадкову справу за № 11-2013 до майна померлого [PERSON], який помер [INFO], інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Згідно цього ж листа, факт проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім'єю має підтверджуватись рішенням суду, яке набрало законної сили в зв'язку з чим [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене позивач просить суд встановити факт проживання її з [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років. Заявниця та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: відповідно до ст. 256 п. 2 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] з квітня 2006 року по 31 березня 2013 року. Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] однією сім'єю та ведення спільного господарства з квітня 2006 року по 31 березня 2013 року об'єктивно підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], копією довідки ЖЕК № 1 від 10.10.2013 року № 1398, копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт проживання однією сім'єю заявниці та [PERSON] Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], щомісяця, до повноліття дитини, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, працює та має регулярний прибуток. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного Кодексу України - кошти на утримання дітей /аліменти/ присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її батька /матері/. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, аліментів на інших дітей не сплачує, непрацездатних батьків, дружини, дочки, сина не має, тому суд вважає можливим визначити розмір аліментів у вигляді 1/4 частини доходу відповідача, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 ч.2, 191 ч.1 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01 вересня 2012 року з відповідачем уклала шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому не може працювати. Відповідач працює та має постійний заробіток, але матеріальної допомоги на її утримання не надає, що ставить її та дитину у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, та просила стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання до досягнення їх дитиною трьохрічного віку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. ( а.с.3) Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області серії [NUMBER] за актовим записом № 258 (а.с. 5). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 181,191,199 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного з відповідачем [PERSON] 22 вересня 1990 року, зареєстрованого виконкомом Розівської селищної Ради народних депутатів Шахтарського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 22, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжності у відносинах, відповідач проживає з іншою жінкою, з нею не спілкується, а тому примирення між ними неможливе. З урахуванням вище зазначеного шлюб з відповідачем просить розірвати. Позивачка про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим судом за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 1990 року виконкомом Розівської селищної Ради народних депутатів Шахтарського району Донецької області, актовий запис № 22, від шлюбу неповнолітніх дітей н мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2013 року. Сім'я у сторін розпалась через розбіжності у відносинах, відповідач проживає з іншою жінкою однією сімєю. Сторони не пов'язані спільним побутом та взаємними правами та обов'язками. Примирення між сторонам неможливе і недоречне. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить к висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати, що складаються з судового збору, підлягають відшкодуванню відповідачем на її користь. Відповідно до ст. ст.104, 105, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просить шлюб з відповідачем, зареєстрований 25 липня 1986 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1304 - розірвати. В обгрунтування позову вона вказує на те, що від шлюбу є двоє дітей, які вже повнолітні. Фактично шлюбні відносини припинені 15 років тому назад, причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя, та побут, непорозуміння та неповага один до одного. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно, збереження їхнього шлюбу неможливе і протирічило би інтересам позивача, що мають істотне значення. Спору про майно немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду від неї надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] 25 липня 1986 року уклали шлюб (а.с.4), від шлюбу є двоє повнолітніх дітей, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть на протязі 15-ти років, шлюб набув формального характеру, примирення між сторонами не можливе. Враховуючи наведене, суд вважає, що сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб має бути розірваний. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 18 травня 1991 року у с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, актовий запис № 15. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO], яка досягла повноліття. Позивач зазначила, що вона та відповідач з 14 січня 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, в зв'язку із відсутністю взаєморозуміння, сварками, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, таким, що суперечить її інтересам. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі задоволення позову, просила її прізвище залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в в'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що 18 травня 1991 року у с. Злинка Маловисківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO], яка досягла повноліття, що підтверджується свідоцтвом про народження.. На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини з січня 2014 року, не ведуть спільне господарство, позивачка втратила почуття любові та поваги до чоловіка, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

15 січня 2014 року [PERSON] передав в борг [PERSON] 4526 дол. США, який зобов'язався повернути їх до 30 січня 2014 року про що зазначив в розписці. 15 лютого2014 року [PERSON] повернув позивачу частину боргу у сумі 2000 дол. США. Позивач, звернувся в суд з позовом про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 2526 дол. США, що еквівалентно 29705 грн. 76 коп., посилаючись на те, що відповідач борг повністю до зазначеного в розписці терміну не повернув. Відповідач в судове засідання не з'явився хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до розписки від 15 січня 2014 року передав в борг відповідачу 4526 дол. США, які той зобов'язався повернути до 30 січня 2014 року. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення такого договору може бути надана розписка або інший документ, який посвідчує передання йому грошової суми. Обов'язковою умовою такої угоди є зобов'язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в обумовлений строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від рол сточеної суми. Відповідач в обумовлений строк повернув позивачу частину боргу-2000 дол. США, а решту боргу в зазначений термін не повернув, тому сума позики, яка залишилась не сплаченою - 2526 дол. США, що еквівалентно 29705 грн. 76 коп., 3 % річних, у розмірі 28,63 дол. США, що еквівалентно 336 грн. 69 коп. підлягає стягненню, оскільки в обумовлений строк відповідач борг позивачу не повернув. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати в сумі 300 грн. 42 коп. На підставі ст.ст.1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

15 січня 2014 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулася ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регреса. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

15 січня 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В заяві посилалася на те, що між нею та відповідачем [PERSON], 04.12.2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З кінця 2012 року вона з відповідачем проживають окремо. Син проживає та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги та перестав піклуватися про сина. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. В судовому засідання позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. Враховуючи клопотання позивача, суд вважає за можливе розглядати справу у порядку ст.224,225 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Суд, заслухавши позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON], 24.12.2009 року було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 2222 (а.с.4). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.05.2010 року, серії [NUMBER], актовий запис № 1459 (а.с.3) На даний час позивач з відповідачем проживають окремо. Син проживає та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги та перестав піклуватися про сина. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 155 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, розірвання шлюбу між батьками, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманні припиняється у разі припинення навчання. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На підставі вище викладеного, проходжу до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів необхідно допустити до негайного виконання. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

15 січня 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію гр. [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.01.2014 року о 02 год. 25 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. Гр. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2014 року о 02 год. 25 хв. гр. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї переслідування, отруєння, відношення. Галюцінує. Відмовляєжться від їжі. Не спить. Гр. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ъй необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію гр. [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~15 січня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 5 на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 08 листопада 2017 року в сумі 12267,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 898,37 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10309,19 грн; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов договору надання банківських послуг: 500 грн., - штрафу (фіксована частина); 560,38 грн., - (процентна складова), які представник позивача і просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача 1600 гривень судового збору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги\~\~позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № б/н від 15 січня 2014 року встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит у розмірі 900 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 5 на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст.526 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши станом на 08 листопада 2017 року 12267,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 898,37 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10309,19 грн; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов договору надання банківських послуг: 500 грн., - штрафу (фіксована частина); 560,38 грн., - (процентна складова). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов'язання у строк, що є порушенням зобов'язання. А у відповідності до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, що і дає суду підставу стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму. А задоволення позову, за правилами ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат 1600 гривень судового збору.

Outcome: approved