Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до ПАТ «Укргазбанк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Свої вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2007 року між нею, ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 183/2007. Відповідно до п. 1.1. цього договору вона зобов'язалась перед банком відповідати за виконання [PERSON] його зобов'язань по кредитному договору № 183/2007 від 20 вересня 2007 року про надання останньому кредиту в сумі 113900 доларів США на строк з 20 вересня 2007 року по 19 вересня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,5 % річних. У п. 6.3. договору поруки визначено, що внесення змін, доповнень та розірвання договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом надіслання їй банком письмового одностороннього правочину (угоди). З умовами кредитного договору банк її не ознайомлював. Змін та доповнень до договору поруки банк їй не надсилав, тому вона обґрунтовано виходила з обсягу її відповідальності перед банком, у разі порушення кредитних зобов'язань [PERSON], із розрахунку сплати банку 13,5% річних. У подальшому виявилось, що після укладення договору поруки банк без її відома збільшив [PERSON] процентну ставку за користування кредитом до 14,5 % річних, тим самим істотно збільшив обсяг і її відповідальності поручителя. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір поруки № 183/2007 від 20 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «Укргазбанк», [PERSON], [PERSON] та звільнити останню як поручителя від відповідальності перед банком. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Представник відповідача - ПАТ «Укргазбанк» проти задоволення позову заперечувала. Надала суду письмові заперечення (а.с. 28-30), у яких зазначено, що посилання позивача не ґрунтуються на вимогах ст. 559 ЦК України. Збільшення зобов'язань позичальника за кредитним договором, а відповідно і збільшення зобов'язання поручителя за договором поруки, не відбувалось. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (п. 1.1. кредитного договору). Пунктом 3.1.9. кредитного договору передбачено, що на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 (один) процент, тобто 14,5 % річних. Представник банку пояснила суду, що в зв'язку з простроченням сплати кредиту проценти почали нараховуватись виходячи з 14,5 % річних, що обумовлено кредитним договором. Про наявність такої заборгованості банк повідомляв, в тому числі і поручителя - [PERSON] Крім того, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року стягнуто солідарно зі [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рішення набрало законної сили. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між ВАТ АК «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 183/2007 (а.с. 22-24). 20 вересня 2007 року між ВАТ АК «Укргазбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 183/2007 (а.с. 8-10). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У п. 1.1. договору поруки вказано, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 183/2007 від 20 вересня 2007 року, укладеному кредитором з позичальником, згідно з яким позичальнику надається кредит в сумі 113900,00 доларів США на строк з 20 вересня 2007 року по 19 вересня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 13,5 % річних з врахуванням змін і доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору. Пунктом 6.3. договору поруки передбачено, що внесення змін, доповнень та розірвання цього договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом надіслання поручителю та позичальнику письмового одностороннього правочину (угоди) кредитора. Позивач як на підставу для припинення договору поруки посилається на те, що змін та доповнень до договору поруки банк їй не надсилав, тому вона обґрунтовано виходила з обсягу її відповідальності перед банком, у разі порушення кредитних зобов'язань [PERSON], із розрахунку сплати банку 13,5% річних. Разом з тим, після укладення договору поруки банк без її відома збільшив [PERSON] процентну ставку за користування кредитом до 14,5 % річних, тим самим істотно збільшив обсяг і її відповідальності поручителя. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом 1.1. кредитного договору визначено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору № 183/2007 від 20 вересня 2007 року, укладеному кредитором з позичальником. Позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором вчасно не виконував, тому на залишок простроченої заборгованості йому нараховували 14,5 % річних, що передбачено п. 3.1.9. кредитного договору - на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи з процентної ставки, зазначеної у п. 1.1. збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. У п. 1.3. договору поруки зазначено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позивальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, (неустойки, штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі. За таких обставин, суд вважає хибним посилання сторони позивача на відсутність її згоди на збільшення [PERSON] процентної ставки за користування кредитом як на підставу для визнання договору поруки припиненим. Умови кредитного договору та розмір процентної ставки банк не змінював, порядок нарахування відсотків на залишок простроченої заборгованості за кредитом був передбачений умовами самого договору при його підписанні. Не є підставою для задоволення позову і посилання сторони позивача не те, що її не ознайомлювали з умовами кредитного договору. Кредитний договір та договір поруки укладались в один день, своїм підписом під договором поруки позивач взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за позичальника. Судом також встановлено, що банк звертався в Деснянський районний суд м. Києва з позовом по стягнення з боржника та поручителя коштів за кредитним договором. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» до [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 183/2007 від 20 вересня 2007 року (а.с. 31-34). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2011 року апеляційну скаргу відхилено, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 грудня 2010 року залишено без змін (а.с. 35-37). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2011 року встановлено, що висновки суду про стягнення заборгованості з боржника та поручителя в солідарному порядку ґрунтуються на нормах діючого законодавства, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та доказах досліджених у судовому засіданні. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed