Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

17. 07. 2009 року ВАТ „Банк „Надра звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 423258,69 грн. В позовній заяві вказав, що 05. 04. 2006 р. між ВАТ „Банк „ Надра та [PERSON] укладено кредитний договір № 18/2006/0105 Фка, згідно якому відповідач отримав кредит в сумі 210435,62 грн. строком 72 місяця. На забезпечення кредитного договору з [PERSON] 05. 04.2006 року було укладено договір застави, згідно якому в заставу Банку було передано легковий автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності відповідачу. Крім того, на забезпечення кредитного договору Банком укладено договір поруки з [PERSON], яка зобовязалась відповідати у тому ж обємі, що і позичальник [PERSON] за кредитним договором від 05. 04. 2006 року. Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погашає, у звязку з чим виникла заборгованості у розмірі 423258,69 грн. Після реалізації автомобілю на прилюдних торгах - аукціоні за виконавчим написом нотаріуса і розподілення грошових коштів станом на 02. 06. 2009 року заборгованість за кредитом відповідачі не погашають, тому Банк просить стягнути з відповідачів солідарно 423258,69 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про день, час і місце слухання справи сповіщений, причини неявки суду не повідомив, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів. Представники відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що у 2007 році, після реалізації автомобіля позивач скористався своїм правом на стягнення усієї суму боргу за кредитним договором, претензії до поручителя повинні були заявлені протягом 6 місяців. Банк цей строк пропустив, а тому підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості, яка виникла за кредитним договором, що уклав [PERSON], немає. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з копії договору, 05. 04. 2006 р. між ВАТ „Банк „ Надра та [PERSON] укладено кредитний договір № 18/2006/0105 Фка, згідно якому відповідач отримав кредит в сумі 210435,62 грн. строком 72 місяця. На забезпечення кредитного договору з [PERSON] 05. 04.2006 року було укладено договір застави, згідно якому в заставу Банку було передано легковий автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності відповідачу. 05. 04. 2006 року на забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки з [PERSON], про що свідчать копії договорів кредиту та поруки. Кредит було надано зі сплатою відсотків за користування кредитом на 72 місяця строком до 04. 04.2012 року, визначено графік погашення кредиту, згідно якому у щомісячне погашення відповідач повинен до 04 числа поточного місяця вносити по 5252,80 грн. У звязку з невиконанням відповідачем зобовязань по кредиту, йому нараховано: 205294,42 грн. поточна заборгованість за кредитом; 53299,63 грн. борг за відсотками;; 20256,25 грн. борг за нарахованою щомісячною комісією, 112012,47 грн. пеня, 32395,92 індексацію згідно до ст. 165 ЦК України, а всього 423258,69 грн. Пунктом 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість по кредиту згідно з Графіком зниження розміру заборгованості та повністю повернути банку суму кредиту до 04. 04. 2012 року. Згідно до п. 4. 3 кредитного договору нараховані відсотки сплачуються відповідачем одночасно з погашенням відповідної частини кредиту. У відповідності до п. 3. 4.6 Договору у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, а саме виникнення простроченої заборгованості, Банк має право достроково стягнути суму виданого кредиту і відсотків за його користування. У звязку з невиконанням вимог кредитного договору Банк звернувся до приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу із заявою про вчинення нотаріального напису на договір застави, і 26. 10. 2007 року такий напис було вчинено. 23. 04. 2009 року Постановою Бердянського ВДВС видано постанову про повернення виконавчого документу у звязку з реалізацією предмету застави на прилюдних торгах аукціоні, і після розподілу грошових коштів сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 423258,69 грн. Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 525 цього ж Кодексу одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Позивач в обґрунтування позову надав розрахунки заборгованості за кредитним договором № 18/2006/0105 Фка від 05. 04. 2006 р. Таким чином, суд вважає, що є підстави для стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором. Відмовляючи позивачу у стягненні заборгованості з [PERSON], суд виходив з положення частини 4 ст. 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідач вказує на те, що Банк змінив строк виконання зобовязання, предявивши свої вимоги до боржників у 2007 році, коли звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, тобто строк предявлення вимоги до поручителя закінчився у квітні 2008 року, а до суду з позовною заявою Банк звернувся лише у 2009 році. Така позиція відповідача узгоджується з правовою позицією Верховного суду України від 19. 09. 2014 року, винесеною у справі 6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому Суд також вказав на те, що кредитором повинна заявлятися вимога саме у вигляді позовної, а не будь якої іншої заяви. Згідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Враховуючи, що протягом 6 місяців після предявлення банком своїх претензій про стягнення усієї суми кредитного договору Банк не скористався своїм правом на предявлення позову до поручителя, пропустив цей строк, не звернувся до суду з відповідною позовною заявою, то підстави для стягнення з [PERSON], як поручителя, солідарно суми боргу за кредитним договором, укладеним з [PERSON], відсутні. Враховуючи той факт, що на стягнення з [PERSON] і [PERSON] в солідарному порядку суми боргу на користь ВАТ КБ «Надра», 17. 02. 2010 року Бердянським міськрайонним судом було видано виконавчий лист, він підлягає відкликанню.

Outcome: partial