Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

16.05.2018 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника Гаренко Надію Володимирівну звернувся позивач ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. У позові зазначено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву № б/н від 19.06.2012 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтвердив підписом у заяві. Також, підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», що були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також, свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. На підставі п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Договору. Пунктом 1.1.3.2.4. Договору, для позивача передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно до п. 2.1.1.5.7 Договору. Позивач зауважує, що свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, позичальником було порушено зобов'язання за вказаним кредитним договором, через що, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 18.04.2018 року останній має заборгованість перед Банком в розмірі 12 001.91 грн., яка складається із наступного: 2 416.32 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8 585.58 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 547.71 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.06.2012 року і судові витрати у розмірі 1 762.00 грн. В ухвалі суду про відкриття провадження було постановлено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачем до суду не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернуто до суду з довідкою «через не запит». Заяви про розгляд справи без його участі або відкладення судового засідання до суду не надходило, причини неявки суду невідомі. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене вище та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачем не надано, також не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Підписавши анкету-заяву 19.06.2012 року відповідач підтвердив свою згоду, що така заява разом Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, що викладені на сайті Банку, складає між ним та Банком Договір. Також, підтверджує той факт, що він був ознайомленим та згодним з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Додано копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» 30 днів пільгового періоду» Універсальна 30 днів пільгового періоду». Тож, відповідно до укладеного договору № б/н від 19.06.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 000.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Пунктом 1.1.2.1.7 витягу з Умов та правил надання банківських послуг встановлено обов'язок клієнта погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, сплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 витягу з Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Банк нараховує відсотки на боргові зобовязання за кредитом та Овердрафтом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг). У разі невиконання прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100.00 грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг). У п. 2.1.1.12.7.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом, в розмірі, вказаному у Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування та Тарифах, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків, встановлених у Пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування та Тарифах. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання Позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 18.04.2018 року відповідач має заборгованість перед позивачем, а саме: 2 416.32 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8 585.58 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 547.71 грн. - штраф (процентна складова). На доказ зазначеного додано розрахунок заборгованості за договором б/н від 19.06.2012 року, укладеного між позивачем та відповідачем. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом у загальній сумі 12001.91 грн. За вимогами статей 527,530 Цивільного Кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість у сумі11 001.90 грн., яка складається із наступного: 2 416.32 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8 585.58 грн. - нараховано пені; Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) в розмірі 500.00 грн., та штрафу (процентної складової) у розмірі 547.71 грн., з підстав викладених вище, задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про судовий збір суд застосовує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 762.00 грн.

Outcome: partial