Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

15 травня 2015 року представник позивача звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні пояснила, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності по 1/3 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 1995 року виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломиї згідно з розпорядженням № 5445 від 11 грудня 1995 року. 08 жовтня 2014 року [PERSON] помер, про що 16 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис № 502. Померлий залишив заповіт, який 16 травня 2014 року посвідчений державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 412, яким все належне йому майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на 1/3 частини квартири, що знаходяться в [ADDRESS]. Спадкоємцем майна померлого є його малолітня дочка, [PERSON], крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], вона, як законний представник малолітньої [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Однак, надати свідоцтво про право власності на квартиру вона не взмозі в звязку з його відсутністю, а згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому згідно постанови приватного нотаріуса їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 93, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Леонтовича, 20, Івано-Франківської області. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від них не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Зясувавши обставини, на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності по 1/3 частині [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26 грудня 1995 року виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломиї згідно з розпорядженням № 5445 від 11 грудня 1995 року. 08 жовтня 2014 року [PERSON] помер, про що 16 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис № 502. Померлий залишив заповіт, який 16 травня 2014 року посвідчений державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 412, яким все належне йому майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті заповів [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на 1/3 частини квартири, що знаходяться в [ADDRESS]. Зазначена квартира складається з двох кімнат, кухні, ванної, коридору, туалету та лоджії загальною площею 49,0 кв.м., житловою - 47,3 кв.м.. Спадкоємцем майна померлого є його малолітня дочка, [PERSON], крім неї інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. З метою оформлення спадщини після смерті [PERSON], [PERSON], як законний представник малолітньої [PERSON], звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус витребував подати правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Однак, надати свідоцтво про право власності на квартиру вона не в змозі в звязку з його відсутністю, а згідно ч. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому згідно постанови приватного нотаріуса їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Оскільки на квартиру [ADDRESS] було видано свідоцтво про право власності, однак воно було втрачено, [PERSON] подала оголошення в газету ЗР-Інформ, де було надруковано повідомлення, про те, щоб вважати недійсним втрачене свідоцтво на право власності на 1/3 частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS], видане на [PERSON]. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право приватної власності є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Статтею 392 КК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності,якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачка фактично прийняла спадщину, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири № 93, що знаходиться за адресою: м. Коломия, вул. Леонтовича, 20, Івано-Франківської області. Наведене стверджується: копією свідоцтва про смерть /а.с.5/, копією свідоцтва про народження /а.с.6/, копією технічного паспорта /а.с.7-8/, копією заповіту /а.с.9/, копією виписки з інвентаризаційних документів /а.с.10/, копією висновку про вартість майна /а.с.11/, копією довідки КП Житлоінфоцентр від 05.11.2014р. /а.с.12/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду /а.с.13/, листом приватного нотаріуса [PERSON] від 20.04.2015р. № 02-14/25 /а.с.14/, оголошенням в газеті ЗР-інформ /а.с.15/, копією спадкової справи /а.с.24-51/. На підставі ст.,ст. 16, 328, 346, 391, 392, 1268 ЦК України та

Outcome: approved