overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

15 вересня 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21 квітня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. З того часу відповідач перестав піклуватися про дитину, матеріальної допомоги не надає, ніде не працює. Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України, починаючі з дня предявлення позову. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити (а.с.10). Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у виконкомі Боївської сільської ради Володарського району Донецької області 21 квітня 2001 року, про що зроблено актовий запис №03 (а.с.3) Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження видане виконкомом Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області, актовий запис №70 (а.с.2) \~\~\~\~ Стаття 79 Сімейного Кодексу України\~передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. \~\~\~\~ За\~статтею 80 Сімейного Кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючі з дня предявлення позову, тобто з 15 вересня 2015 року. Відповідно до\~статті 88 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] також необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. \~\~\~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

15 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 29 січня 2000 року, від якого мають неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що спільне життя не склалося, так як втратили почуття один до одного, не можуть зійтися характерами та поглядами на життя, у зв'язку з чим між ними виникали сварки та суперечки, що призвело до припинення шлюбних відносин та спільного проживання. Позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засіданні не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та вказала, що з відповідачем не проживають з березня 2015 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. З позовом згоден. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 2000 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 29 січня 2000 року. Сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать ксерокопії свідоцтв про народження дітей. У відповідності до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини з березня 2015 року, сімейні стосунки не підтримують, наміру на спільне життя не мають. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Сторони звільнені від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Згідно зі ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

15 вересня 2015 року у даній цивільній справі судом прийнято рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області, м.Борщів вул.С.Бандери, 108 Тернопільської області, код ЄДРПОУ 02000493, на користь [PERSON], [INFO], жителя [INFO], середньомісячний заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 1 жовтня 2014 року по 30 липня 2015 року в сумі 43700 (сорок три тисячі сімсот) гривень без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з [PERSON] центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області, м.Борщів вул..С.Бандери, 108 Тернопільської області, код ЄДРПОУ 02000493, 437 (чотириста тридцять сім) грн. судового збору. Рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку за місяць в сумі 4370 грн. звернуто до негайного виконання. В задоволенні решти вимог відмовлено. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд ухвалено стягнути з [PERSON] ЦРКЛ в дохід держави 437,00 грн. судового збору. Вирішуючи справу по суті, суд не врахував змін до Закону України «Про судовий збір» від 16 липня 2015 року, а саме, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становлять 487,20 грн. А тому суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення, яким достягнути з відповідача [PERSON] центральної районної комунальної лікарні Тернопільської області судовий збір в сумі 50,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 27 жовтня 2013 року він уклав шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу немає. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Однією сімєю вони не проживають більше місяця, спільного господарства на ведуть. Поновлення шлюбно-сімейних стосунків та збереження сімї, на думку позивача, неможливе. У судове засідання позивач не зявився, проте в позовній заяві він просить розглянути за його відсутності. У судове засідання відповідач не зявилася, проте від неї до суду надійшла у якій вона просить справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 181986 (а.с. 4). Дітей від спільного шлюбу у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Разом сторони не проживають, подружніх стосунків не підтримують більше місяця. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовною заявою в якій просила розірвати шлюб, який був укладений між нею та [PERSON] (далі - відповідач), оскільки збереження шлюбу та подальше їх спільне життя суперечить інтересам сім'ї, що унеможливлює примирення. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги та розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних та встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 02 лютого 2014 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Рахнівсько-Лісовій сільській раді Шаргородського району Вінницької області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишається проживати разом із матір'ю. Шлюб сторін виявився невдалим, оскільки їхня сім'я розпалася на ґрунті взаємних непорозумінь, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст.88 ЦПК України) Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він отримав Державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку, площею 7,438 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області. Оскільки заявник виявив бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість - [PERSON], він просить встановити факт належності йому зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останньому належать земельні ділянки, загальною площею 7,438 га, що розташовані на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника - [PERSON] (а.с.3). Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28 вересня 2015 року та Інформації Державного земельного кадастру, [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], є власником земельних ділянок, площами 3,7488 га та 3,6895 га, що розташовані на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.6-11,13-14). Згідно з роз'ясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.12). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Руднєвської сільської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1999 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018768. Оскільки заявник виявила бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], вона просить встановити факт належності їй зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не зявилась, подала заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018768, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 3,691 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявниці [PERSON] (а.с.3-4). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20 грудня 2015 року та Інформації Державного земельного кадастру, [PERSON] на підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ №018768, є власницею земельної ділянки, площею 3,6909 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.7-9,10). Згідно з розясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеною заявою, яку обґрунтовує тим, що на підставі рішення 6 сесії 23 скликання Руднєвської сільської Ради народних депутатів від 28 жовтня 1999 року їй було передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,829 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018599. Оскільки заявник виявила бажання розпорядитись даною земельною ділянкою, а у Державному акті на право приватної власності на землю помилково записано прізвище власника [PERSON], замість [PERSON], вона просить встановити факт належності їй зазначеного Державного акта на право приватної власності на землю. Заявник у судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ №018599, виданого на імя [PERSON], яка мешкає у с. Руднєве Путивльського району, останній належить земельна ділянка загальною площею 3,829 га, що розташована на території Руднєвської сільської ради Путивльського району (а.с.5). Згідно з паспортом громадянина України прізвище заявника [PERSON] (а.с.3-4). Згідно з розясненням ТОВ «Арго», [PERSON] повідомлено, що оформити договір оренди землі не можливо, оскільки поданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку не дає змоги встановити набуття [PERSON] речових прав на нерухоме майно (а.с.6). Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 08 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №393. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з вересня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 08 серпня 2009 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №393 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8,9). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з вересня 2016 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

15 вересня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач є батьком їх неповнолітніх дітей: [PERSON], 23 вересня 2011 року, [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачем. Між сторонами не було досягнуто згоди стосовно порядку та розмірів сплати аліментів. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], 23 вересня 2011 року, [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у позивача. Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене та з огляду на матеріальне становище позивача станом на час вирішення справи, й виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати дитину, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial