Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

16.06.2014 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що з квітня 1996 року проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з 21.01.1998 року перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайсуду Сумської області від 17.09.2007 року шлюб був розірваний, однак фактично однією сім'єю сторони проживали до вересня 2013 року. За час спільного проживання сторонами за спільні кошти був побудований будинок по [ADDRESS]. Тому порушувала питання про визнання житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя та визнання за кожним з подружжя права власності по ? частині на зазначене майно. 06.08.2014 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення ідеальних часток у будинковолодінні. Свої вимоги, в наступному уточнені, мотивував тим, що 15.09.1993 року йому був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] для індивідуального житлового будівництва. До 1998 року ним самостійно було здійснено будівництво коробки житлового будинку з розбивкою на кімнати, з віконними коробками, стропилами на даху, покритого шифером, побудовано сарай Б та погріб пг, паркан з хвірткою та воротами. В наступному будинок був вже облаштований за час шлюбу з [PERSON], добудована прибудова а зі складовими, самочинно побудовані тамбур а1, гараж б, вбиральня б1. Тому вважає, що, з врахуванням робіт по будівництву будинку, виконаних ним самостійно до укладення шлюбу з відповідачкою, його ідеальна частка складає 87/100 частин будинковолодіння, що і просить суд визначити. Ухвалою суду від 25.03.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] був залишений без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивачки в судове засідання та ненаданням заяви про розгляд справи у її відсутність. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, та, будучи допитаний як свідок, суду пояснив, що в 1993 році йому була виділена земельна ділянка по [ADDRESS], де він розпочав забудову, ще перебуваючи в першому шлюбі. Будував разом з батьком. В 1996 році розлучився та продовжував забудову. Побудували погріб, сарай, літню кухню. Фактично була побудована коробка будинку, вкрита дахом, з віконними коробами. З [PERSON] одружилися в січні 1998 року. Після того між хатою та сараєм побудували прибудову. В 2013 році дізнався, що в 2007 році було прийняте рішення про розірвання шлюбу. На даний час проживає в будинку разом з сином та колишньою дружиною та разом ним користуються. Оскільки основну частину будівництва здійснював за власні кошти та власними силами, вважає, що йому належить 87/100 частини будинку, що і просить визначити. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і суду пояснив, що на час укладення шлюбу було побудовано господарські будівлі та здійснено основні роботи по забудові будинку, в зв'язку з чим частка позивача у майні має складати 87/100 частини. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, однак в судових засіданнях, що відбулися раніше, суду пояснила, що проживала з [PERSON] з 1996 року, в 1998 році вони офіційно зареєстрували шлюбу. Разом будували будинок по [ADDRESS], для цього вона навіть укладала договір позики, кошти по якому виплатила лише в 2014 році. Відповідно до умов договору, оскільки договір був цільовий, постійно здійснювався моніторинг виконаних робіт, складалися відповідні акти. Так як будинок побудований за спільні кошти вважає, що він є спільною власністю подружжя, і частки кожного складають по ?. З цих же підстав проти позову в судових засіданнях, які відбулися раніше, заперечував представник відповідачки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2002 року вони тісно спілкуються зі сторонами. [PERSON] та [PERSON], як їй відомо, з 2001 року до осені 2013 року жили разом, разом святкували свята, ходили в гості та запрошували гостей. Їй відомо, що [PERSON] брала позику на будівництво, так як це питання в її присутності обговорювалося. [PERSON] цього ніколи не заперечував. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сестра. [PERSON] з 1996 року проживає з [PERSON] Сім'ями по родинному вони часто спілкуються, приїжджали в гості до їх сім'ї, також запрошували їх до себе. На той час, як її сестра стала проживати з [PERSON], на земельній ділянці стояв фундамент та була яма під погріб. Вони разом будували будинок по [ADDRESS], їм допомагав також і її чоловік. В 2002 році [PERSON] вже переїхали в побудований будинок. До 2013 року [PERSON] та [PERSON] жили разом як сім'я, так як вони часто приїжджали в гості та залишалися в них на деякий час. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] з 1984 року, з [PERSON] знайомий з 1995-1996 років. На той час [PERSON] та [PERSON] жили ще в тещі по [ADDRESS]. На земельній ділянці був фундамент під будинок та викопана яма під погріб, так як він пам'ятає, що разом з [PERSON] їздили дивитися, чи є в ямі вода. Весь час [PERSON] та [PERSON] жили разом, хоч інколи у них були сварки, разом будували будинок. Він допомагав їм крити дах, зводити стіни та робити перехід. Гараж будували пізніше. В 2013 році навесні ще разом святкували день народження. Весь цей час [PERSON] та [PERSON] жили як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що познайомилася з [PERSON] в 2012 році. З цього часу спілкувалася, ходили в гості. В 2013 році [PERSON] приїжджав забирати [PERSON] з кафе, на той час вони вели спільний побут. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її мати. Разом з [PERSON] мати проживала з 1996 року, разом їздили на море, до 2002 року вони проживали на [ADDRESS], після чого переїхали на [ADDRESS]. Як одна сім'я вони проживали до 2013 року, забирали онуків на вихідні, їздили з ними до лісу, відвідували басейн. На час, коли мати познайомилася з [PERSON], будинку ще не було, так як вона пам'ятає, як виривала бур'ян, який виріс на фундаменті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] як сусідів по [ADDRESS] з 1998 року. [PERSON] та [PERSON] жили у матері [PERSON], всі кошти йшли на будівництво. Вона чула, що [PERSON] брала позику на будівництво. Будувати будинок допомагав отчим [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що в липні 1996 року познайомилася з сім'єю ( як вона тоді вважала ) [PERSON], які відпочивали в м. Саки. Після того підтримували добрі стосунки. [PERSON] та [PERSON] жили у тещі по [ADDRESS], потім будувалися. З 1997 року зустрічалися рідше, лише по місту. В розмові [PERSON] повідомляла, що мають сина, переїхали у власний будинок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з дитинства знає [PERSON] В 1996 році повернулася в м. Охтирка і знає, що з цього ж часу [PERSON] стала жити з [PERSON] Вони стали будуватися. На той час на [ADDRESS] був лише фундамент, що особисто казав [PERSON] Фінансово їм допомагала мати та сестра [PERSON] Ще коли [PERSON] та [PERSON] жили на [ADDRESS], у них народився син. На даний час вони проживають на [ADDRESS], куди перейшли десь в 2000 році. У них в гостях на [ADDRESS] вона не була, однак у 2011-2012 роках вона працювала у магазині і [PERSON] та [PERSON] приїжджали купляти куртку для [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] їх сусіди, у них суміжні ділянки, [PERSON] їх кум. Знає їх як сім'ю 13 років. Жили постійно разом, разом працювали, зустрічали гостей. Про те, що шлюб між ними розірваний з 2007 року, їй стало відомо лише зараз. До цього вона вважала, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, так як вони вели господарство як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з дитинства. З 1996 року [PERSON] проживає з [PERSON], в 1998 році у них народився син, її запрошували на хрестини. В той час вони проживали у матері, а у 2002 році переїхали на [ADDRESS] у новий будинок. Вони з чоловіком часто їх відвідували. Її також сім'я [PERSON] часто навідували і самі, і разом з дітьми. В 2013 році їй стало відомо про те, що [PERSON] та [PERSON] розлучилися, до цього вони жили, вели господарство як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знає сім'ю [PERSON] 11 років. Разом з дружиною [PERSON] вони часто навідувалися до [PERSON] та [PERSON], сприймали їх як родичів. В 2013 році він навіть за дозволом [PERSON] був зареєстрований в будинку по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] проживали як одна сім'я. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його будинок знаходиться по [ADDRESS]. На тій же вулиці знаходиться і будинок [PERSON] Станом на 1997 рік там стояла коробка, був сарай. Він став спілкуватися з [PERSON] та [PERSON] з 1998 року, коли допомагав робити підлогу в будинку останнього. На той час вже була коробка, дах, вікна. Паркан ставили пізніше. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] з дитинства, так як проживає по-сусідству з його матір'ю. Ділянку під забудову [PERSON] взяв його вітчим, він же допомагав здійснювати будівництво. Коли [PERSON] розлучився з першою дружиною, вже стояла коробка, був погріб, сарай і було стягнуте дерево. Після розірвання першого шлюбу через два роки [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] деякий час проживали у тещі. Після цього добудовували вже разом. Перехід побудували пізніше. Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення сторін, покази свідків, врахував письмові докази, дійшов наступного висновку. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 00906, виданого Охтирською районною радою народних депутатів 15.09.1993 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,20 га, розташованої на території Кардашівської сільради, цільове призначення - для індивідуального житлового будівництва. Як вбачається зі свідоцтва про право власності від 25.12.2000 року, виданого на підставі рішення Охтирського міськвиконкому від 20.12.2000 року № 704, житловий будинок з надвірними будівлями в цілому, що розташований по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Будинок зареєстрований за [PERSON] Охтирським МБТІ 05.01.2001 року за реєстровим № 10983. Позивач порушує питання про визначення його ідеальної частки в домоволодінні у розмірі 87/100 частини, хоча, як вбачається з наданих документів, він являється єдиним власником домоволодіння, а визначення ідеальної частки можливе лише у разі, коли майно має статус спільної сумісної власності. Однак, позивачем не порушене питання про визнання його майна спільною сумісною власністю з передбачених чинним законодавством підстав. Виходячи зі змісту ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яким він володіє, користується та розпоряджається на свій розсуд та, з дотриманням моральних засад суспільства, може вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону та не завдають шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Таким чином, позивач не позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном самостійно, в тому числі зменшивши обсягу майна шляхом відчуження частки. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Приймаючи до уваги, що суд обмежений у вирішенні спору заявленими позивачем вимогами, та враховуючи, що на даний час не встановлено порушення прав позивача, заявлені ним вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed