Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

16.07.2020 [PERSON] звернулася з вказаним позовом у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 25.08.2011 Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі по 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дітей. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що з 25.08.2011 вони з відповідачам перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями. Між ними виникають постійні сварки, які негативно впливають на психічний стан позивачки та дітей. Шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе. З березня 2020 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] підробляє неофіційно, вона отримує дохід менше мінімальної заробітної плати встановленої в Україні. Тому забезпечити дітей всім необхідним вона можливості не має. На неодноразові звернення до відповідача про надання матеріальної допомоги дітям, останній відмовляється, пояснює, що не має коштів. Вважає, що оскільки відповідач здоровий, працездатний він має можливість сплачувати аліменти у тому розмірі у якому вона просить. Відзив на позовну заяву не надходив. Ухвалою суду від 28.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Відповідач про час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до положень частини восьмої статей 128, 130, 131 ЦПК України. Позивачка до суду спрямувала заяву про підтримання позову, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження 25 серпня 2011 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 12). Зі свідоцтв про народження дітей вбачається, що сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад та збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, тобто на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Оскільки шлюбні відносини між сторонами розладналися, сторони спільно не проживають, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, твердить, що шлюбні відносини припинені, а відповідач не спростував цього факту та не оспорив позову, суд доходить висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому позовні вимоги належить задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Згідно довідки № 4387 від 15 липня 2020 року виданої Міським комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 7, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: дочкою [PERSON] , 2012 р.н. та сином [PERSON] , 2014 р.н.(а.с.15). Відповідно до статті третьої Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень; Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки діти сторін проживають з позивачкою та між сторонам не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дітей, наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд зважає на відсутність заперечень відповідача на позов та ненадання ним доказів про його майновий стан та стан здоров`я, наявність осіб, яких за законом він має утримувати, зважає, що сторони не проживають спільно, позивачка утримує дітей самостійно, суд стягує аліменти в розмірі 1500 гривень на кожну дитину щомісячно. Такий розмір аліментів є наближеним до рекомендованого платежу по аліментах в місяць та стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме інтересам дітей. Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн 80 коп. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп., від сплати якого позивачка була звільнена при пред`явлення позову.

Outcome: approved