Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

17.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS] . При отриманні довідки про реєстрацію вона дізналася, що за життя її бабуся [PERSON] в будинку зареєструвала її двоюрідного брата [PERSON] , якого вона бачила останній раз в 1997 році, коли їй було п`ять років. Наскільки їй відомо, після цього відповідач виїхав за межі м. Краматорська, доволі тривалий час вони не спілкуються, наміру приїхати та знятися з реєстраційного обліку він не проявляє. Особистих речей відповідача в будинку не має, комунальні послуги він не сплачує, не користується житлом за призначенням. Скрутне становище та постійний ріст цін на опалення змусили звернутися до суду з даним позовом, оскільки вона одна виховує малолітню дитину, отримує мінімальну заробітну плату та не може оформити належним чином документи на пільги із-за реєстрації відповідача у будинку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представником до суду надана заява, в якій вона просила розглянути справу у їх відсутності, задовольнити позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Про причину неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 03.10.2019 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] . В будинку, згідно довідки № 6534 Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради від 31.01.2020 року, зареєстрований [PERSON] з 20.08.1993 року. Відповідно до акту комітету мікрорайону №6 Краматорської міської ради від 16.01.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає. Вирішуючи по суті позовні вимоги [PERSON] суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~ У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таким чином, позивач як власник будинку, згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї і таке право згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , зареєстрований в будинку, який належить позивачці на праві власності, в якому не проживає та не є членом її сім`ї, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності. Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачки шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють данні правовідносини, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, з відповідача на її користь необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved