Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

15.10.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волноваської районної ради Донецької області про розірвання трудових відносин. Позовна заява мотивована тим, що з 28.04.2017 року розпорядженням голови Волноваської районної ради № 26р позивача було призначено виконуючим обов`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро». В подальшому, відповідно до Положення вказаного комунального підприємства з позивачем повинен був бути укладений контракт, в якому були б визначені права, обов`язки, відповідальність начальника підприємства та термін дії контракту. Проте такий контракт укладено не було. 06.09.2019 року позивачем на ім`я голови Волноваської районної ради було подано заяву про звільнення з вказаної посади за власним бажанням. Проте станом на 04.10.2019 року з посади позивача не звільнено, розрахунок при звільненні не проведено. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його трудові права як працівника. Просив розірвати трудові відносини між ним, [PERSON] та Волноваською районною радою Донецькою області в особі голови Лубінця Валерія Дмитровича; визнати припиненими його повноваження, як виконуючого обв`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно виробниче архітектурне-планувальне бюро» з 19 вересня 2019 року; зобов`язати Волноваську районну раду Донецької області внести до його трудової книжки відповідні записи про звільнення з посади виконуючого обов`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно виробниче архітектурне-планувальне бюро»; стягнути з відповідача судові витрати. 23.10.2019 року ухвалою Волноваського районного суду Донецької області відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив справу розглянути без його участі в судовому засіданні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомили, з заявами про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи з певних підстав до суду не звертався, відзиву на позов не подав. За таких обставин суд розглядає справу з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що розпорядженням голови Волноваської районної ради № 26р від 28.04.2017 року «Про призначено виконуючим обов`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» позивача [PERSON] було призначено виконуючим обов`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» (а.с.6). 05.09.2019 року [PERSON] на ім`я голови Волноваської районної ради подано заяву про звільнення його з посади виконуючого обов`язки начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» за власним бажаннями. Згідно штампу, що міститься в правому нижньому куті на копії заяви [PERSON] , заява отримана відповідачем 06.08.2019 року за вхід. № 01-15/805 (а.с. 7). 17.09.2019 року за вих. № 01-22-506 Волноваською районною радою за підписом голови ради на ім`я [PERSON] направлено лист, в якому повідомлено про отримання Волноваською районною радою заяви останнього про звільнення від 06.09.2019 року та в термін до 19.09.2019 року запропоновано підготувати передачу документів належним чином, що стосуються комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» та надати розпорядження або наказ щодо працівника, який буде виконувати обов`язки керівника (а.с. 4). У відповідь на вказаний лист в.о. начальника комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» Псурцевим М. І. за вих. № 116/19 від 18.09.2019 року на ім`я голови Волноваської районної ради надіслана відповідь, в якій повідомлено, що на теперішній час працівники комунального підприємства «Волноваське районне госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» звільнилися за власним бажанням. У зв`язку з чим просить призначити особу, якій він зобов`язаний передати належним чином всі документи, що стосуються вказаного підприємства (а.с.5). Частиною першою ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.13, 78, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 263ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частиною 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалено на підставі повно і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Отже право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням прямо передбачено вищенаведеною нормою чинного законодавства. Проте в порушення цих прав позивача відповідачем у встановлений законом термін не проведено звільнення [PERSON] з посади за власним бажанням, не проведено розрахунок при звільнені та не видано належно оформлену трудову книжку відповідно до положень ст. 47 КЗпП України. Вимоги відповідача щодо надання позивачем розпорядження або наказу на працівника, який буде виконувати обов`язки керівника підприємства, викладені у вище дослідженому листі, направленому позивачу, не грунтуються на нормах закону, а тому їх не виконання з боку позивача [PERSON] , не позбавляє відповідача обов`язку звільнити останнього за власним ним бажанням. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved