Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

15 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.03.2014 року з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку. 16.07.2018 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було видано судовий наказ про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 20.08.2016 року позивач уклав шлюб з [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Зазначає, що у нього змінився сімейний стан, у нього є троє неповнолітніх дітей та дружина, які перебувають на його утримані. Сплата аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? усіх видів заробітку унеможливлює забезпечення належного рівня матеріального становища всіх його дітей та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача за довіреністю надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву у якій позовні вимоги визнала повністю, просила розглядати справу без її участі. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується копією його свідоцтва про народження /а.с. 10/ і не оспорює відповідач. Відповідно до виконавчого листа №486/177/14-ц виданим на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.03.2014 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2014 року і до її повноліття /а.с. 11/. 16.07.2018 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було видано судовий наказ по справі № 486/900/18, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку/а.с.13/. Відповідно до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 20.08.2016 року зареєстрували шлюб /а.с.14/. Згідно з нотаріально посвідченим скороченим витягом свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON], [INFO] /а.с.15-16/. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно дост.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз'яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється зявлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров'я в бік погіршення, що об'єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей. Сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що у житті позивача з моменту винесення рішення відбулися суттєві зміни сімейного стану, а саме він одружився та став батьком, внаслідок чого його витрати значно збільшились. Також, суд враховує, що дружина позивача, зважаючи на вік сина [PERSON], не може працювати. З позивача також з 16.07.2018 року стягуються аліменти на утримання сина [PERSON]. У відповідності до вимог сімейного законодавства все це є підставою для зміни розміру аліментів. Також суд бере до уваги визнання позову відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Таке буде відповідати вимогам ст. 192 СК України та інтересам сторін з урахуванням їх матеріального стану. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз'ясненням у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Outcome: approved