Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 січня 1993 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини позивача з відповідачем склалися невдало. З березня місяця 2015 року спільне проживання та сімейні відносини між сторонами фактично припинені. Відповідач постійно проявляє подружню невірність. Також відсутня психологічна сумісність, повністю втрачене почуття кохання та поваги. На цей час відповідач продовжує проявляти подружню невірність підтримуючи стосунки з молодою жінкою. На цей час вона проживає з малолітньою донькою разом зі своїми батьками. Син проживає окремо та працює в м. Кривий Ріг. Спільне господарство ведеться. Спору про поділ майна, яке є їхньою спільною власністю на цей час не має. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливими, тому змушена звернутись до суду і просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». а також стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, про що надала до суду відповідну заяву. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи, приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України підлягає задоволенню. [PERSON] суду надала: копію свідоцтва про укладення шлюбу від 23 січня 1993 року, видане виконкомом Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області 23 січня 1993 року (актовий запис № 1). (а.с. 6); копії свідоцтв про народження дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-8). Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, так як позивач не бажає проживати в даному шлюбі, позивач вважає, що спільне життя з відповідачем неможливе, а шлюбні відносини припинені. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 235 ЦПК України, які на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не заявлено суду про намір зміни свого прізвище на попереднє, яке вона змінила під час укладення та реєстрації шлюбу з позивачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивача без змін «[PERSON]». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved