Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

15.12.2020 позивач [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 08.10.1988 року у Кіровській сільській раді Бориспільського району Київської області. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON] , 1990 року народження. Позивач зазначає, що з часом між ними почали виникати непорозуміння, сварки, з`ясувалося, що вони стали зовсім різними людьми, змінилися їх характери, інтереси та вподобання, змінилися уявлення про сімейні обов`язки. Позивач стверджує, що вже сім років кожен з них живе окремим життям, вони перестали вести спільне господарство, перестали спільно харчуватися, відпочивати і проводити вільний від роботи час, кожен з них живе окремим життям. Позивач дійшов висновку, що кращим для них виходом є розірвання шлюбу. Ухвалою від 29 грудня 2020 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.12). У судове засідання позивач не з`явився, подала письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а також не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань не направила. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 жовтня 1988 року у Кіровській сільській раді Бориспільського району Київської області, про що зроблено актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] (а.с. 6). За змістом позовної заяви, що відповідачем не оспорюється, подружжя неповнолітніх дітей не має. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За змістом ч.4 цієї статті сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття шлюбу визначено ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, за змістом якого шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ч. 9,10 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Так, за змістом п.3 ч.2 ст.18 Сімейного кодексу України способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач, сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Заперечень щодо зазначених позивачем обставин відповідачем подано не було. Внаслідок зазначених у позові обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. При цьому суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимоги щодо відшкодування понесених судових витрат позивач не заявляє. На підставі викладеного,

Outcome: approved