Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

16 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 16947 грн. 19 коп.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк») та відповідачем [PERSON] було укладеного кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується Анкетою-Заявою № 05091213000690347 від 15 вересня 2008 року. Станом на 31 січня 2015 року відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму в розмірі 16947,19 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7051,26 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 7414,69 грн., заборгованість за пенею та комісією 1436,14 грн., штраф (фіксована частина) 250,00 грн., штраф (процентна складова) 795,10 грн.. Термін дії платіжної карти встановлений до кінця червня 2013 року, а останній платіж за кредитним договором було здійснено 23 вересня 2013 року в сумі 1600,00 грн.. Позивач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву в якій зазначає, що позов визнає в повному обсязі (а.с. 32). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення кредитного договору б/н згідно якого отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за коритсування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується Анкетою-Заявою про приєднання № 05091213000690347 від 15 вересня 2008 року (а.с. 7). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобовязання він відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України зобовязаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем було порушено умови виконання укладеного між ним та позивачем кредитного договору, у звязку із чим станом на 31 січня 2015 року виникла заборгованістьна загальну суму в розмірі 16947,19 грн., яка підлягає стягненню з відповідача (а.с. 4-6).

Outcome: approved