Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

17.03.2021 позивачка звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.05.2004 Відділом РАЦС Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис №12, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] », а також стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.05.2004 між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [INFO] . Вважає, що їхній з відповідачем шлюб був помилкою. Спільне життя не склалося, оскільки вони мають різні погляди на життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Фактичні шлюбні відносини припинили у січні 2021 року, поновлювати їх не збираються. Вважає, що подальше подружнє життя суперечитиме її інтересам. Ухвалою від 24.03.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовному провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 12.04.2021. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 12.04.2021 частково задоволено клопотання [PERSON] про надання строку на примирення, подружжю надано строк для примирення терміном два місяці, провадження у справі зупинено. Відповідно до ухвали суду від 08.07.2021 провадження у справі поновлено, призначено проведення судового засідання. У судове засідання позивачка не з`явилася, належним чином була повідомлена про час, дату та місце його проведення. 03.08.2021 до суду подала заяву, у якій просила розгляд справ проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.41). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 03.08.2021 року від відповідача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності. Вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.42). Згідно з ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~- у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 07.05.2004 перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.07.2004 (а.с.5). Від даного шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.03.2004 відділом РАЦС Решетилівського районного управління юстиції (а.с.6). Подружні стосунки та спільне проживання сторони фактично припинили із січня 2021 року та поновлювати їх не збираються. Спільне господарство не ведеться. Спір майнового характеру на даний момент відсутній. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 104 СК України\~визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Пунктом 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~роз`яснено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1\~ст. 111 СК\~вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 12.04.2021 подружжю [PERSON] та [PERSON] надано строк на примирення тривалістю два місяці, провадження у справі зупинено (а.с.27). У зв`язку зі спливом наданого судом терміну на примирення, ухвалою від 08.07.2021 провадження у справі поновлено (а.с.35). Після закінчення двомісячного\~строку для примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, що свідчить про недосягнення сторонами примирення, тобто не бажають продовжувати подружні стосунки, мають чітку та однозначну позицію з цього питання. А тому, вжиті судом заходи для примирення подружжя і збереження сім`ї не дали позитивного результату. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені\~ст. 112 СК України\~підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3\~ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене\~ст. 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений нормами\~ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, що підтверджується квитанцією № 35725480-1 від 15.03.2021 (а.с.1).Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України 15.03.2021, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.12). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору, що становить 454 грн (908 х 50% = 454). Інші 50% сплаченого позивачкою судового збору, що становить 454 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved