Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

15.05.2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять суд стягнути з [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ України» матеріальну шкоду пов'язану з витратами на лікування в сумі 12490 грн., відшкодування за завдану моральну шкоду у розмірі 60000 грн. та понесені ними витрати на правову допомогу, згідно квитанції. Свої позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують тим, що 20.09.2013 року, близько 09.45 год., керуючи автомобілем марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], з бортовим напівпричепом марки «ROLFO» моделі «S336FR», д.н.з. [NUMBER], рухаючись по автошляху Полтава-Красноград, а саме по вул. Леніна в м. Карлівка, [PERSON], виконуючи обгін вантажного автомобіля «КРАЗ», порушив вимоги п. 10.1, 14.6(а) та 1.1 розділу 34 ПДР, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки і проїжджаючи перехрестя вул. Леніна та Щорса в м. Карлівка, допустив зіткнення правою боковою частиною свого автомобіля з лівою боковою частиною скутера марки «Honda TACT», яким керував [PERSON], на якому також знаходилась пасажирка - [PERSON], що здійснював маневр повороту ліворуч (на вул. Щорса). В результаті ДТП [PERSON] зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а пасажир [PERSON] - тяжких тілесних ушкоджень. Порушення ПДР [PERSON] знаходяться в причинному зв'язку з виникненням ДТП, оскільки останній мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вказаних раніше вимог ПДР. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України. Потерпілими від кримінального правопорушення є [PERSON] та [PERSON] Вина [PERSON] встановлена вироком Карлівського районного суду від 08.02.2014 року, який 11.03.2014 року набрав законної сили. [PERSON] та [PERSON] завдано матеріальну шкоду на суму 12490 грн. (витрати на лікування), а також моральну шкоду, що полягала в фізичному болю та стражданнях, завданих ушкодженням здоров'я, відшкодування за яку вони оцінюють в 60000 грн. 20.09.2013 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яке несе відповідальність за завдану [PERSON] шкоду, відповідно до чинного законодавства. 01.07.2014 року, [PERSON] було подано до суду зустрічний позов до [PERSON], який змінено заявою від 01.10.2014 року, в якому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду у розмірі 30000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. та сплачений ним судовий збір. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що 20.09.2013 року, близько 09.45 год., керуючи скутером марки «Honda TACT», який не зареєстрований у встановленому Законом порядку, [PERSON], який не має посвідчення водія на право керування даним транспортним засобом, Порушуючи вимог п. 10.1, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], в результаті чого [PERSON] та пасажир скутера - [PERSON], отримали тілесні ушкодження. Вироком Карлівського районного суду від 25.02.2014 року, [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Дії [PERSON] спричинили [PERSON] душевних страждань і завдали моральної шкоди, яку він оцінює в 30000 грн. Моральна шкода пов'язана з протиправною поведінкою [PERSON], щодо [PERSON], внаслідок якої сталася ДТП; внаслідок ДТП [PERSON] перебував у стані шоку; [PERSON] переживав душевні страждання щоразу, коли розповідав про подію ДТП працівникам міліції, суду та своїй дружині; [PERSON] неодноразо викликали до Карілвського РВ УМВС України, в результаті чого він не мав можливості повноцінно виконувати свої службові обов'язки, що спричиняло дискомфорт. Будучи особою, винною у скоєнні кримінального правопорушення, [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] шкоду за завдані йому моральні страждання. [PERSON] повинен також відшкодувати [PERSON], витрати на правову допомогу, що підтверджені квитанцією. [PERSON] також надав заперечення на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зазначив, що витрати на медикаменти не підтверджені письмовими призначеннями лікарів, деякі з долучених документів про придбання ліків, видані до події ДТП, деякі не читаємі, деякі видані з інтервалом в 1-2 хвилини. Крім того, [PERSON] та [PERSON] не повідомили суд, що 23.09.2013 року [PERSON] надав доньці [PERSON], кошти на лікування останньої у розмірі 400 доларів США та 4087 грн. [PERSON] звертає увагу суду на те, що витрати на лікування [PERSON] та [PERSON] не розділені. [PERSON] також не визнає витрати на посилене харчування, зазначає, що серед чеків є чеки на придбання продуктів, що не відносяться до такого, а коштів, які він надав доньці [PERSON] мало вистачити і на харчування. [PERSON] не визнає також витрати по ряду інших чеків, вважає, що витрати не мають відношення до події ДТП або не їх відношення не доведено позивачами за первісним позовом. [PERSON] також не вважає обґрунтованим і доведеним відшкодування за завдану моральну шкоду, зазначає, що позивачі по первісному позову не вказали в чому полягала моральна шкода кожного з них. При винесенні рішення, [PERSON] просить суд врахувати, що їхня з [PERSON] вина є спільною, тому він повинен відшкодувати лише 50% доведених суду сум, а також, що потерпіла [PERSON] їхала без мотошолома, що призвело до ряду тілесних ушкоджень. Крім того, [PERSON] звертає увагу суду на те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», тому зазначена у позові шкода, має бути відшкодована ними. В судовому засіданні позивачі за первісним позовом [PERSON] та [PERSON], а також їхній представник, підтримують вимоги свого позову у повному обсязі і просять суд його задовольнити з зазначених у позові підстав. Вимоги зустрічного позову, зазначені особи не визнають і просять суд в його задоволенні відмовити. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечують проти задоволення первісного позову, з підстав зазначених у запереченні; підтримують вимоги зміненого зустрічного позову і просять суд їх задовольнити, з підстав, що зазначені в такому позові. Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з'явився не повідомивши суд про причини неявки. Про час, дату та місце розгляду справи відповідач за первісним позовом - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки. (а.с. 117) В матеріалах справи міститься письмове пояснення представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відносно позову. У поясненні зазначено, що автомобіль DAF 95XF, д.н.з. [NUMBER], застраховано 06.12.2012 року у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на підставі договору із ТОВ «Транс-СТО». Посилаючись на норми ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зазначає, що позивачі за первісним позовом не зверталися до них із заявою про виплату страхового відшкодування, стосовно ДТП яка сталася 20.09.2013 року; згідно додатків до позову, сума витрат на лікування становить 8959,10 грн. Щодо моральної шкоди, то відповідач зазначив, що вона стягується відповідно до вимог ст. 26 вказаного Закону. Зазначені позивачами витрати на правову допомогу, відповідач вважає не доведеними. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і до задоволення не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2013 року, близько 09.45 год., сталася ДТП за участю автомобіля марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], з бортовим напівпричепом марки «ROLFO» моделі «S336FR», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] який працює на даному вантажному автомобілі в ТОВ «Транс СТО» та скутера марки «Honda TACT», під керуванням [PERSON] (а.с. 11-12, 52-53) Керуючи автомобілем марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], з бортовим напівпричепом марки «ROLFO» моделі «S336FR», д.н.з. [NUMBER], рухаючись по автошляху Полтава-Красноград, а саме по вул. Леніна в м. Карлівка, [PERSON], виконуючи обгін вантажного автомобіля «КРАЗ», порушив вимоги п. 10.1, 14.6(а) та 1.1 розділу 34 ПДР, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки і проїжджаючи перехрестя вул. Леніна та Щорса в м. Карлівка, допустив зіткнення правою боковою частиною свого автомобіля з лівою боковою частиною скутера марки «Honda TACT», яким керував [PERSON], на якому також знаходилась пасажирка - [PERSON], що здійснював маневр повороту ліворуч (на вул. Щорса) [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості , [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження . Вироком Карлівського районного суду від 08.02.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення по вказаному факту (ч. 2 ст. 286 КК України) Також з матеріалів справи вбачається , що 20.09.2013 року, близько 09.45 год., сталася ДТП за участю автомобіля марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], з бортовим напівпричепом марки «ROLFO» моделі «S336FR», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] який працює на даному вантажному автомобілі в ТОВ «Транс СТО» та незареєстрованого скутера марки «Honda TACT» без номерного знаку , під керуванням [PERSON] (а.с. 11-12, 52-53)[PERSON] не маючи посвідчення на право керування даним транспортним засобом , виконуючи маневр «поворот ліворуч» порушуючи п.п.10.1 ПДР України не переконавшись ,що це буду безпечним і не створить перешкод , виїхав на зустрічну смугу руху , де допустив зіткнення автомобілем марки «DAF» моделі « 95XF», д.н.з. [NUMBER], з бортовим напівпричепом марки «ROLFO» моделі «S336FR», д.н.з. [NUMBER]. В результаті даної ДТП його пасажир [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Карлівського районного суду від 25.02.2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення по вказаному факту (ч. 2 ст. 286 КК України) Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно з роз'ясненнями п. 8 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 - шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов'язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов'язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов'язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. Таким чином суд вважає , що позивач [PERSON] має право на позов до кожного з учасників ДТП і відшкодовувати вони будуть солідарно. На томість позивачем [PERSON] разом з [PERSON] до відповідача [PERSON] по даним підставам не може бути. Окремо позиватись до [PERSON] по іншим підставам може. Крім цього п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року №4 - особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. В кримінальному провадженні встановлено і цього не заперечував відповідач в судовому засіданні ,що в момент скоєння ДТП і на даний час відповідач [PERSON] був і залишається у трудових відносинах з ТОВ «Транс СТО» де працює на автомобілі який скоїв ДТП, водієм. У поясненні наданого страховою компанією зазначено, що автомобіль DAF 95XF, д.н.з. [NUMBER], застраховано 06.12.2012 року у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на підставі договору із ТОВ «Транс-СТО». В даному випадку [PERSON] є не належним відповідачем. Відповідно ст.33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Клопотань зі сторони позивачів про заміну відповідача належним не надходило.

Outcome: approved