Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

15.04.2014р. та 28.07.2014р. уточнено, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS], та про визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], стягнення з відповідача судових витрат всього в сумі 3187,20 грн., а саме: 1500 грн. витрат на правову допомогу, 1200 грн. витрат за проведення експертизи, 243,60 грн. судового збору, 243,60 грн. витрат за подання заяв про забезпечення доказів. В обґрунтування вказує, що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.11.2013р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2013р., на праві спільної часткової власності їй належить 3/4 частини, а [PERSON] 1/4 частина однокімнатної квартири [ADDRESS]. Квартира є однокімнатною, спільне мешкання сторін не можливо, відповідач за належну їй частину квартири не сплачує комунальні послуги, у відповідача є інше житло, частка відповідача є незначною, тому вважає можливим припинити право відповідача на частину спірної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позові, вказує, що між сторонами існує конфлікт з приводу поділу квартири, у добровільному порядку відповідач відмовляється від отримання коштів за належну їй частину квартири, позивачем внесено кошти на депозитний рахунок, в рахунок сплати відповідачу за частину спірної квартири, частка відповідача є не значною, квартира є однокімнатною, у відповідача у приватній власності є ще 2 квартири та будинок, позивач не має у власності іншого житла, тому просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечують, надали письмові заперечення, які підтримали в судовому засіданні. Вказують, що відповідач не зареєстрована та не мешкає у спірній квартирі, тому й не сплачує комунальні послуги. У неї у власності дійсно знаходиться 2 квартири та житловий будинок, але в одній з квартир по вул. Щорса мешкає вона, її син та його цивільна дружина, в квартирі н м-ні 5 Зарічний мешкає її донька із сім'єю, а житловий будинок взагалі не придатний для проживання. У спірній квартирі мешкає син позивача, ніяких перешкод в користування спірною власності вона не чинить, тому вважає що спільне користування власністю можливе, просять відмовити в задоволенні позову. Вислухавши відповідача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити. Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.11.2013р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.12.2013р., на праві спільної часткової власності [PERSON] належить 3/4 частини, а [PERSON] 1/4 частина однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], а.с.7-9. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.02.2014р., а.с.12, позивачу [PERSON] належить 3/4 частини квартири [ADDRESS]. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.12.2014р., а.с.121-125, відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS], на праві приватної власності відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS] та житловий будинок [ADDRESS], сину відповідача [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала, що на праві приватної власності їй належить 2 квартири та житловий будинок, на праві спільної часткової власності їй належить квартира, яка є спірною за даним позовом. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 402 від 11.06.2014р., а.с.61-69, 1/4 частка квартири є незначною та в натурі не виділяється, квартири [ADDRESS] є неподільною, ринкова вартість квартири складає 119216 грн., вартість 1/4 частини квартири складає 29804 грн. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на часту у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не можу бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майна за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно квитанції від 22.08.2014р., а.с.82 А, позивачем внесено на депозитний рахунок кошти в сумі 29804грн. в рахунок компенсації [PERSON] вартості її 1/4 частини спірної квартири. Згідно листа ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, а.с.93, на депозитний рахунок дійсно надійшли кошти в сумі 29804 грн. Згідно постанови Верховного Суду України від 02.07.2014р. (справа 6-68 ЦС14) - п. 4 ч.1 статті 365 ЦК України передбачено, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Оскільки у відповідача та членів її сім'ї є у приватній власності інше нерухоме майно, тобто припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть відповідачу істотної шкоди, розмір частки у праві спільної сумісної власності є незначним, частка не може бути виділена в натурі, квартира є однокімнатною та неподільною, тому суд вважає можливим припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири № 4 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 18 кв.м. в будинку [ADDRESS] Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності зі ст.79, 88 ЦПК України при задоволенні позову, слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в сумі 243,60 грн. та витрати пов'язані із проведенням судових експертиз в сумі 1200 грн., згідно квитанцій а.с.1, 59. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні». Таким чином, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на час розгляду справи - 1218 грн., а також з урахуванням того, що не надано розрахунку стосовно часу та вартості послуг адвоката за складання позовної заяви, за складання заяв про витребування доказів та про призначення експертизи, не надано розрахунку за годину участі в процесі, представник позивача була присутня у 7 судових засіданнях в проміжок часу з 14.25год. до 14.49год., з 11.16год. до 11.25год., з 11.41год. до 11.43 год., з 12.03 год. до 12.05 год., з 12.22 год. до 12.50 год., з 14.21 год. до 14.31 год., з 12.10 год. до 12.44 год., складала позов та уточнення до нього, 2 заяви про витребування доказів та заяву про призначення експертизи, тому суд вважає, що оплата послуг адвоката [PERSON], яка надавала правову допомогу позивачу, має складати 700 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 84,88 ЦПК України. У стягненні витрат за подання заяв про витребування доказів загалом в сумі 243,60 грн. суд вважає необхідним відмовити, оскільки ст.79 ЦК України передбачений вичерпний перелік судових витрат, до яких сплата судового збору до заяви про витребування доказів не відноситься. На підставі ст. 365 ЦК України,

Outcome: approved