Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

17.03.2021 [PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий Договір позики № 28/02/19-15, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 95554 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 38 копійок, що за курсом НБУ (1 долар США = 26,992764 грн.) на день укладення цього Договору було еквівалентно 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) доларів США 00 центів. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому даним договором буде 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на дату здійснення платежу. Позика є безпроцентною. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником до моменту підписання договору в повному обсязі, що підтверджується розпискою відповідача від 28.02.2019, виданою позивачеві. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення, закріпленому у п.5 даного договору, становив 28 травня 2019 року, включно. Відповідно до п.7 Договору позики за домовленістю сторін даний договір було пролонговано додатковою угодою №1 від 28.05.2019 зі строком повернення позики до 28.08.2019; додатковою угодою №2 від 13.03.2019 - до 28.12.2019; додатковою угодою №3 від 26.12.2020 - до 28.04.2020. 29.05.2020 між позикодавцем та позичальником було укладено додаткову угоду № 4 до Договору позики №28/02/19-15 від 28.02.2019. Згідно п.1 даної додаткової угоди було внесено зміни до п.1 Договору позики, згідно якого у власність Позичальника було передано грошові кошти у сумі 100849 (сто тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень 20 копійок, що за курсом НБУ (1 долар США = 27,110 грн.) на день укладення цього Договору було еквівалентно 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому даним договором буде 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на дату здійснення платежу. Кінцевий строк повернення позики було встановлено до 28.08.2020 включно. В подальшому даний договір більше не пролонгувався. Відповідно до п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою. Згідно п.13 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником, Позикодавець має передати йому розписку про отримання позики. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Згідно п. 15.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Відповідно до п. 9 Договору позики, Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. Отже, відповідно до умов Договору позики та додаткової угоди №4 від 29.05.2020 до Договору позики, позичальник мав повернути позикодавцеві до 28.08.2020 грошові кошти у сумі 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на 28.08.2020 (1 долар США = 27,4615 грн) становить 102156 (сто дві тисячі сто п`ятдесят шість) гри 78 коп. Викладені обставини підтверджуються наступними доказами: договором позики від 28 лютого 2019 року; розпискою про отримання грошових коштів від 28 лютого 2019 року; додатковою угодою №1від 28.05.2019; додатковою угодою №2 від 13.09.2019; додатковою угодою №3 від 26.12.2019; додатковою угодою №4 від 29.05.2020; розпискою про отримання грошових коштів від 29 травня 2020 року. Починаючи з 28 серпня 2020 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором позики і до теперішнього часу не виконав свій обов`язок, порушивши умови Договору позики та ч.1 ст. 1049 ЦК України щодо строків повернення суми боргу. Позивач просить суд, стягнути з від відповідача заборгованість за Договором позики № 28/02/19-15 від 28.02.2019 у сумі 308155,29 грн., з яких: 108439,15 - сума боргу з урахуванням індексу інфляції; 1532,35 грн. - 3 % річних від простроченої суми; 198184,15 грн. - сума неустойки у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, а також стягнути судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 30000,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 3081,55 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами, у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково. Судом було встановлено, що 28 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий Договір позики № 28/02/19-15, предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів у сумі 95554 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 38 копійок, що за курсом НБУ (1 долар США = 26,992764 грн.) на день укладення цього Договору було еквівалентно 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) доларів США 00 центів. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому даним договором буде 3540 (три тисячі п`ятсот сорок) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на дату здійснення платежу. Позика є безпроцентною. Згідно п.2 Договору позики, сума позики отримана позичальником до моменту підписання договору в повному обсязі, що підтверджується розпискою відповідача від 28.02.2019, виданою позивачеві. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до п.1 Договору позики та графіку повернення, закріпленому у п.5 даного договору, становив 28 травня 2019 року, включно. Відповідно до п.7 Договору позики за домовленістю сторін даний договір було пролонговано додатковою угодою №1 від 28.05.2019 зі строком повернення позики до 28.08.2019; додатковою угодою №2 від 13.03.2019 - до 28.12.2019; додатковою угодою №3 від 26.12.2020 - до 28.04.2020. 29.05.2020 між позикодавцем та позичальником було укладено додаткову угоду № 4 до Договору позики №28/02/19-15 від 28.02.2019. Згідно п.1 даної додаткової угоди було внесено зміни до п.1 Договору позики, згідно якого у власність Позичальника було передано грошових коштів у сумі 100849 (сто тисяч вісімсот сорок дев`ять) гривень 20 копійок, що за курсом НБУ (1 долар США = 27,110 грн.) на день укладення цього Договору було еквівалентно 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів. Сторони домовилися, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому даним договором буде 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на дату здійснення платежу. Кінцевий строк повернення позики було встановлено до 28.08.2020 включно. В подальшому даний договір більше не пролонгувався. Відповідно до п.8 Договору позики, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою. Згідно п.13 Договору позики, факт повернення позики або її частини підтверджується заявою Позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання Позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання Позичальником, Позикодавець має передати йому розписку про отримання позики. Відповідно до п. 15.2. Договору позики, Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики). Згідно п. 15.4. Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов Договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, сплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики. Відповідно до п. 9 Договору позики, Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. Отже, відповідно до умов Договору позики та додаткової угоди №4 від 29.05.2020 до Договору позики, позичальник мав повернути позикодавцеві до 28.08.2020 грошові кошти у сумі 3720 (три тисячі сімсот двадцять) доларів США 00 центів, що за курсом НБУ станом на 28.08.2020 (1 долар США = 27,4615 грн) становить 102156 (сто дві тисячі сто п`ятдесят шість) гри 78 коп. Викладені обставини підтверджуються наступними доказами: договором позики від 28 лютого 2019 року; розпискою про отримання грошових коштів від 28 лютого 2019 року; додатковою угодою №1від 28.05.2019; додатковою угодою №2 від 13.09.2019; додатковою угодою №3 від 26.12.2019; додатковою угодою №4 від 29.05.2020; розпискою про отримання грошових коштів від 29 травня 2020 року. Починаючи з 28 серпня 2020 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання за Договором позики не виконав. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики та додатки до нього вважається укладений між заявником - позикодавцем та боржником - позичальником, оскільки згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підставі чого, відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, Позичальником було надано розписку про отримання грошових коштів. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625, 1050 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Відповідно до п. 10 Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Постановою Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 визначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані також, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 28/02/19-15 від 28.02.2019 та додатковою угодою №4 від 29.05.2020 і до теперішнього часу не виконав свій обов`язок, порушивши строки повернення суми коштів, завдавши таким чином матеріальні втрати позивачеві. Індекс інфляції у вересні 2020 року склав 100,5%, жовтні 2020 року - 101%, листопаді 2020 року - 101,3%, грудні 100,9%, у січні 2021 року - 101,3%, у лютому 2021 року - 101,0%. З урахування індексу інфляції, встановленого у 2020-2021 роках, сума боргу складає 108439,14 грн. (102156,78*100,5%/100*101 %/100*101,3%/100*100,9%/100*101,3 %/100*101%/100, де 102156,78 - це сума боргу за Договором позики та додатковою угодою №4) Три проценти річних від простроченої суми складає 1532,35 грн. (102156,78/100*3/12*6, де 102156,78 - це сума за Договором позики та додатковою угодою №4, 6 - кількість місяців прострочення повернення боргу). За несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, що передбачено п.10 Договору позики. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. З урахуванням вимог чинного законодавства, сума неустойки у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості складає 198184 (сто дев`яносто вісім тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 15 коп. (102156,78/100 Л1 % * 194, де 102156,78 - сума боргу, 194 - кількість прострочених днів). Таким чином, загальна сума боргу, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 308155 (триста вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять) грн. 29 коп. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Окрім того, була заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 30000,00 гривень. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між [PERSON] та позивачем був укладений Договір про надання правової допомоги від 15.09.2020. Однак, в судове засідання не надано доказів сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн., відсутня будь-яка квитанція на підтвердження здійснення даної сплати, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3081,55 грн, які підлягають стягненню на її користь з відповідача. На підставі ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 572, 587, 590, 610, 611, 612, 615, 624, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial