Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту. Заява мотивована тим, що досягнувши пенсійного віку, в березні 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Тульчинському районі Вінницької області, надавши всі необхідні документи для оформлення пенсії. При перевірці документів інспектором УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області встановлено розбіжність у по батькові заявника, яке зазначено на другій сторінці паспорта російською мовою «Геннадьевич» та «Геннадиевич», яке зазначено на першій сторінці трудової книжки від 20.08.1973 року. У звязку з чим йому було відмовлено у взятті на облік та рекомендовано звернутися до суду. Оскільки вказані розбіжності у написанні по батькові заявника не дають йому змоги реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, він змушений був звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки, оскільки в інший спосіб вирішити дане питання неможливо. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ній. Зазначив, що оформити документи для призначення пенсії, він зможе тільки після встановлення факту, що трудова книжка, заповнена 20 серпня 1973 року на імя «Терехова Виктора Геннадиевича» російською мовою, належить йому. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи УПФУ в Тульчинському районі Вінницької області в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] Суду пояснила, що він дійсно звернувся до них для призначення пенсії. Однак при підготовці документів для призначення пенсії було виявлено розбіжності у написанні його по батькові в паспорті та трудовій книжці. Вказана обставина стала перешкодою для призначення пенсії заявникові. Вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши\~\~\~\~ матеріали\~\~\~\~ справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом\~ встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно\~паспорта\~громадянина України серії АА № 224797, виданого Тульчинським РВ УМВС України в Вінницькій області 26 квітня 1996 року, на імя [PERSON], оглянутого в судовому засіданні, та його копії, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 3), судом встановлено, що друга його сторінка заповнена російською мовою і заявник\~ значиться\~ як\~ «Терехов Виктор Геннадьевич». Також судом встановлено, що військовий квиток серії НК № 4260127 та обліково-послужна картка форми № 6, видані російською мовою на його імя «Терехова Виктора Геннадьевича» (а.с.6). З трудової книжки, оглянутої в судовому засіданні, та її копії, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 7-11), заповненої 20 серпня 1973 року, судом встановлено, що вона заповнена російською мовою на імя «Терехова Виктора Геннадиевича» (а.с. 7-11). Відповідно до копії довідки від 11 листопада 1998 року [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с 5). Аналізуючи вказані вище докази, суд приходить до висновку, що по батькові заявника у трудовій книжці, яка є основним документом при призначенні пенсії, записане російською мовою як «Геннадиевич» різниться із тим по батькові «Геннадьевич» заявника, яке зазначено на другій сторінці його паспорта документу, що посвідчує його особу. Вказані розбіжності, на думку суду, виникли при написанні російською мовою та є перешкодою для оформлення заявником пенсії. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, дає розяснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. На підставі п. 6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При встановлених обставинах та досліджених доказах, суд вважає можливим задовольнити заяву [PERSON], оскільки викладені в ній доводи знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, встановлення факту необхідне заявникові для призначення пенсії та в інший спосіб вирішити дане питання неможливо. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На\~\~ підставі викладеного,\~

Outcome: approved