Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

17.08.2020 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі 96500,00 гривень. В обґрунтування позову наведено наступне. 01.04.2020 позивач уклав з відповідачем договір позики (у формі розписки) на суму 96500,00 гривень. Згідно умов договору відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 96500,00 грн., які зобов`язався повернути до 30.04.2020, однак, свої зобов`язання не виконав. 17.11.2020 представник відповідача - адвокат Ощипок В. С. подав відзив на позовну заяву у якому проти задоволення позову заперечив повністю. Вказав, що укладений сторонами договір у формі розписки не відповідає вимогам ЦК України щодо змісту письмового договору, зокрема, не вказано місце складення розписки, відсутні відомості про свідків, місце передачі грошових коштів, не зазначено усіх паспортних даних позивача, не зазначено мети позики. Тому, зважаючи на відсутність достатніх доказів факту передачі грошових коштів, представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Згідно договору позики від 01.04.2020 позивач передав 96500,00 гривень у борг відповідачу, терміном до 30.04.2020 року. Факт передачі коштів підтверджений власноруч написаною розпискою відповідача про отримання коштів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд відхиляє доводи представника відповідача про невідповідність укладеного договору за формою та змістом вимогам закону, оскільки такі не знайшли свого підтвердження, оскільки у розписці зафіксовано факт отримання відповідачем грошових коштів та обов`язок їх повернення у певний строк. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 965,00 гривень слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved