Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

15 лютого 2016 року позивач [PERSON] обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про врегулювання розбіжностей при укладанні додаткової угоди до договору, мотивуючи свій позов тим, що 12 жовтня 2004 року укладено договір №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] з метою забезпечення опалення нежитлового приміщення відповідача по вулиці Докучаєва, буд.№10 в м.Полтава. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до відповідача із пропозицією щодо зміни умов договору шляхом укладення додаткової угоди №7 від 25.01.2016 року. 28.01.2016 року підприємство отримало підписану додаткову угоду №7 разом з листом-протоколом розбіжностей щодо пунктів 11 та 11.5 додаткової угоди. Підприємство 10.02.2016 року направило на адресу відповідача лист за №29-17/437 разом з протоколом узгодження розбіжностей, в якому погодило заміну пункту 11.5 додаткової угоди. На редакції пункту 11 додаткової угоди №7 до договору сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність із обставинами, які істотно змінились. Зазначена пропозиція внесення змін до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2100 від 12.10.2004 року обумовлена наступним. Щодо внесення змін до п.11.5 додаткової угоди №7 договору. Пунктом 11.5 додаткової угоди до договору передбачена відповідальність відповідно до Закону України «Про відповідальність суб»єкта підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», а саме: 1% за кожен день прострочення платежу, але не більше 100% боргу. У протоколі узгодження розбіжностей до додаткової угоди №7, передбачена відповідальність відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» на рівні подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення платежу. Щодо внесення змін до п.11 додаткової угоди №7 до договору, то пунктом 11 додаткової угоди до договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії. Тариф на теплову енергію 1\~403 грн. 42 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.05.2015 року. Тариф на теплову енергію 1\~403 грн. 42 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.11.2015 року. Відповідач у своєму протоколі зазначає, що споживач, як фізична особа, відноситься до 1 групи споживачів (населення), з відповідним тарифом. Доводи відповідача є необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству України. Просили суд визнати пункт 11 додаткової угоди №7 від 25.01.2016 року до договору №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 12.10.2004 року укладеним у наступній редакції: «Розрахунки за теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії. Тариф на теплову енергію 1\~403 грн. 42 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.05.2015 року. Тариф на теплову енергію 1\~403 грн. 42 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.11.2015 року. Оплата за опалення проводиться за фактично використану кількість теплової енергії». Стягнути судовий збір з відповідача. 03 березня 2016 року позивач [PERSON] обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулось в суд з заявою до відповідача [PERSON] про уточнення позовних вимог. В даній заяві вказували, що під час підготовки позовної заяви позивачем допущена друкарська помилка в прохальній частині позову, а саме під час вказівки на тарифи двічі зазначено суму 1\~403 грн. 42 коп./Гкал. Разом з тим, тарифи на теплову енергію були встановлені в розмірах: з 01.05.2015 року 1\~403 грн. 42 коп./Гкал; з 01.11.2015 року 1\~354 грн. 31 коп./Гкал. Саме вказані цифри були зазначені в первісній редакції додаткової угоди №7. Просили суд визнати пункт 11 додаткової угоди №7 від 25.01.2016 року до договору №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 12.10.2004 року укладеним в наступній редакції: «Розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії. Тариф на теплову енергію 1\~403 грн. 42 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.05.2015 року. Тариф на теплову енергію 1\~354 грн. 31 коп./Гкал (без ПДВ) для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.11.2015 року. Оплата за опалення проводиться за фактично використану кількість теплової енергії». Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд позов та уточнення до нього задовольнити. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] з позовом не згодні. Просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Суд, заслухавши представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25.06.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] автоагрегатний завод» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу (а.с.12), відповідно до якого Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] автоагрегатний завод» продало, а [PERSON] купив нежитлові приміщення загальною площею 13,3 кв.м, що складають 1/625 частину житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином, розташованого за адресою: місто Полтава, вулиця Докучаєва, №10. По заяві власника відчужуються нежитлові приміщення: 23 тамбур 1,5 кв.м, 24 службове приміщення 9,5 кв.м, 25 кладова 0,7 кв.м, 26 вбиральня 1,6 кв.м, загальною площею 13,3 кв.м, що складає 1/625 частину об»єкту. Технічний паспорт на нежитлове приміщення по вулиці Докучаєва №10 в місті Полтаві 07.10.2004 року оформлено на [PERSON] (а.с.13-14). 12 жовтня 2004 року між обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (а.с.5-6). Відповідно до пункту 1 даного договору теплопостачальна організація бере на себе постачання тепловою енергією у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщення споживача до межі розподілу будівель: нежитлове приміщення по вул.Докучаєва, 10 в м.Полтаві. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до [PERSON] з письмовою пропозицією щодо зміни умов договору шляхом укладання додаткової угоди №7 від 25.01.2016 року. 25 січня 2016 року між [PERSON] обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №7 до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2100 від 12.10.2004 року (а.с.15-16). 28 січня 2016 року підприємство отримало підписану додаткову угоду №7 разом з листом-протоколом розбіжностей щодо пунктів 11 та 11.5 додаткової угоди. Позивач 10.02.2016 року направив на адресу відповідача лист за №29-17/437 разом з протоколом узгодження розбіжностей, в якому погодив зміну пункту 11.5 додаткової угоди. В судовому засіданні встановлено, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність із обставинами, які істотно змінились, а саме пункту 11 додаткової угоди №7 до договору. Разом з тим суд приходить до висновку, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено і дану обставину підтверджено в Додатковій угоді №7 до договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2100 від 12.10.2004 року, що предметом даного договору є постачання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень [PERSON] до межі розподілу балансової належності теплової мережі будівлі по вулиці Докучаєва в м.Полтаві нежитлове приміщення. Отже, приміщення [PERSON] не відноситься до житлового фонду, оскільки згідно з частиною 4 ст.4 Житлового кодексу України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Згідно договору купівлі-продажу від 25.06.2004 року [PERSON] придбав у Відкритого акціонерного товариства «[PERSON] автоагрегатний завод» нежитлові приміщення загальною площею 13,3 кв.м, що складають 1/625 частину житлового будинку з вбудовано-прибудованим магазином, розташованого за адресою: місто Полтава, вулиця Докучаєва, №10. Згідно з пунктом 3 Порядку формування тарифів на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2006 року №955, тарифи формуються для трьох категорій споживачів населення, бюджетних установ, інших споживачів. В пункті 10 договору №2100 від 21.10.2004 року зазначено про віднесення [PERSON] до споживачів 3 групи, що обумовлено наявністю на момент укладення даного договору Прейскуранту, затвердженого розпорядженням голови [PERSON] облдержадміністрації за №154. Рішенням [PERSON] обласної ради двадцятої позачергової сесії п»ятого скликання від 27.03.2009 року затверджені скориговані тарифи на послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Згідно додатку №1 до зазначеного рішення [PERSON] обласної ради тарифи встановлено для трьох груп споживачів: 1 група населення, що мешкає в житлових будинках та інших жилих приміщеннях незалежно від форм власності будинків і приміщень, гуртожитках підприємств і організацій, гуртожитках учбових закладів, гуртожитках, обслуговування і утримання яких проводиться юридичними особами, основною діяльністю яких, відповідно до Статуту, є експлуатація і утримання житлового фонду; 2 група бюджетні організації та установи; 3 група всі інші споживачі, крім споживачів першої та другої груп. У спірній додатковій угоді №7 до договору категорія споживача [PERSON] не змінювалась. Тарифи для оплати послуг з теплопостачання для «населення» застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з теплопостачання в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Оскільки приміщення за адресою: м.Полтава, вул.Докучаєва, №10 є нежитловим, то постачання теплової енергії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснюється за тарифом для потреб «інших споживачів» (крім населення). Суд позбавлений можливості погодитись з думкою відповідача, що договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2100 від 12.10.2004 року є договором приєднання з наступних підстав. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» являється теплогенеруючою (теплопостачальною) організацією в розумінні ст.1 Закону України «Про теплопостачання» як суб»єкт господарської діяльності, який має у власності або у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію. Згідно зі ст.19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Ці Правила регулюють відносини між суб»єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до пункту 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. В пункті 1 договору №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 12.10.2004 року сторони погодили, що теплопостачальна організація бере на себе постачання теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення нежитлового приміщення [PERSON] Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» реалізує теплову енергію [PERSON] в нежитлове приміщення, що не придатне для проживання, як виробник теплової енергії, а не виконавець послуг централізованого опалення з використанням. Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача та його представника, що приміщення в будинку №10 по вулиці Докучаєва в місті Полтаві є житловим, в ньому проживає він та його родина, оскільки дане твердження суперечить зібраним по справі доказам та фактичним обставинам справи в їх сукупності. Є безпідставними, на думку суду, твердження відповідача та його представника, що договір №2100 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 12 жовтня 2004 року, укладений між обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» та фізичною особою [PERSON], необхідно визнати недійсним, оскільки відповідачем [PERSON] та його представником не зазначено, з яких саме підстав даний договір повинен бути визнаний недійсним, яким нормам права він суперечить. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved