Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

15 грудня 2014 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі по тексту - КП «Харківводоканал») звернулося у суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS] і користуються всіма видами комунальних послуг, у тому числі і наданими позивачем послугами з централізованого водопостачання та водовідведення. За період з 01 грудня 1999 року по 30 листопада 2014 року відповідачі оплату за послуги з централізованого водопостачання проводять не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за зазначений період становить в загальній сумі 2384,64 грн. Також відповідачі оплату за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2010 року по 30 листопада 2014 року проводили не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за зазначений період становить в загальній сумі 300,12 грн. У добровільному порядку відповідачі відмовляються погасити заборгованість. 06 серпня 2013 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення зазначеної заборгованості з відповідачів. Ухвалою Дзержинського райсуду м. Харкова від 31 жовтня 2013 року було видано судовий наказ, який за заявою відповідачів було скасовано ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2014 року. Таким чином позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану суму заборгованості по оплаті наданих послуг, інфляційні витрати в розмірі 146,11 грн, три відсотка річних від простроченої суми в розмірі 53,57 грн та судові витрати в сумі 243,60 грн, а разом в загальній сумі 2 884,44 грн. Рішенням Дзержинського районного суду Харківської області від 18 липня 2017 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволені часткові. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 1663 грн 61 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Не погодившись рішенням суду першої інстанції, [PERSON] та [PERSON] подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення у відповідності до статті 307 ЦПК України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Харківводоканал» суд першої інстанції виходив з вимог статей 526, 625 ЦК України, статей 13, 14, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та тих обставин, що відповідачами належним чином зобов'язання щодо оплати комунальних послуг з водопостачання та водовідведення не виконувались, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачів такої заборгованості. З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України. Згідно даних зведеної картки абонента В+К (разом), відповідачі являються користувачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку [NUMBER]. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за послуги водопостачання стягується зі затвердженими у встановленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Як вбачається з матеріалів справи, що 31 жовтня 2013 був виданий судовий наказ за заявою КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в розмірі 2760 грн 66 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 грудня 2002 року по 30 червня 2013 року в розмірі 2 337 грн 40 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2011 року по 30 червня 2013 року в розмірі 267 грн 95 коп.; інфляційних витрат 61 грн 47 коп.; три відсотки річних 93 грн 84 коп. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2014 року скасовано судовий наказ за заявою відповідачів. Роз'яснено, що відповідно до частини 2 статті 101 ЦПК України заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 96 ЦПК України - судовий наказ може бути видано, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини 3 статті 118 ЦПК України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Отже, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо періоду, за який підлягає стягнення з відповідачів суми заборгованості, визначивши його з 06 серпня 2010 року по 30 листопада 2014 року, замість з 30 червня 2010 року по 30 червня 2013 року - за послуги водопостачання, та з 01 жовтня 2011 року по 30 червня 2013 року - за послуги з водовідведення. Крім цього, у своїх запереченнях до позову та в апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] зазначають, що позивачем неправомірно були здійснені нарахування за встановленими нормативами за наявності приладів обліку води, повірку, ремонт та обслуговування яких повинен здійснювати саме позивач. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який діяв на час спірних правовідносин, засоби вимірювальної техніки можуть застосуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їй експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний контроль, дозволяється застосовувати… тільки за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Згідно пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці, періодична повірка приладів обліку води проводиться в строку не пізніше 1 місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги за середньомісячними показаннями приладу обліку води за попередні 3 місяці. Термін повірки квартирних приладів обліку води, встановлених у квартирі відповідачів за адресою: [ADDRESS], закінчився у ІІ кварталі 2009 року. Відповідно до частини 3 статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» ( в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані повіркою, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. За таких підстав, апеляційний суд доводи апеляційної скарги вважає обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, оскільки позивач, як виконавець послуги по водопостачанню і водовідведенню, був зобов'язаний забезпечити проведення чергової повірки засобів обліку, оскільки чинним законодавством на споживача такого обов'язку не покладено. Доказів про те, що відповідачі перешкоджали проведенню такої повірки засобу обліку чи чинили перешкоди у її проведенні не надано. З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що обов'язок проведення періодичної повірки квартирних приладів обліку води покладено саме на власника, тобто на [PERSON] 13 липня 2012 року у квартирі [PERSON] були здійснені роботи по заміні квартирних засобів обліку води. З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що період, за який позивач має право проводити нарахування заборгованості за надані послуги становить з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року, тобто під час дії квартирних приладів обліку води. Заборгованість за період до взяття на облік приладів обліку води - 13 липня 2012 року, позивачем не доведена, оскільки при наявності засобу обліку, повірка якого не була проведена позивачем, оплата за надані послуги мала обраховуватися за спожиті послуги відповідно до його середньомісячних показників, а не норм споживання. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року за послуги водопостачання відповідачам було нараховано 256 грн 76 коп., а сплачено відповідачами 234 грн 07 коп., таким чином різниця складає 22 грн 69 коп. За послуги з водовідведення за період з 01 липня 2012 року по 30 червня 2013 року позивачем нараховано 117 грн 05 коп., а сплачено 105 грн 42 коп., різниця складає - 12 грн 63 коп. Таким чином, апеляційний суд вважає, що заборгованості за зазначений період у відповідачів перед КП «Харківводоканал» не існує. З врахуванням викладеного, за наслідками розгляду апеляційної скарги [PERSON], [PERSON] на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог про відмову у задоволенні позову КП «Харківводоканал». Згідно вимог статті 88 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved