Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

16 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Зарічного районного суду м.Суми суду з позовом до [PERSON] та просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, який зареєстрований 29 червня 2013 року у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління, актовий запис № 548; визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2013 року. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем припинені, проживають окремо через несумісність характерів, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не вбачає за можливе. З моменту припинення подружніх стосунків дитина фактично проживає та знаходиться з нею. Вона піклується та забезпечує нормальне виховання дитини, створює всі необхідні умови для її проживання, виховання та нормального розвитку. Позивач [PERSON] в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, в письмовій заяві позов визнав повністю, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю не заперечує (а.с.60). Представник служби у справах дітей Сумської міської ради до суду не з`явився, надав висновок про визначення місця проживання дитини. В письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника відділу (а.с.49,56). В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Суд,, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю. Судом встановлено, що з 29.06.2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 548, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). Подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Подружні стосунки між сторонами припинені, в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, з втратою почуття любові та поваги, через різні погляди на життя, проживають окремо. Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 24 Сімейного кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, приходить до переконання, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї неможливе, шлюб необхідно розірвати. Стаття 160 ч.1 СК України, передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно статті 161 ч.1 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради № 1575/27.1-26 від 05.08.2019 року Служба у справах дітей СМР вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] (а.с.49) В письмовій заяві відповідач [PERSON] не заперечував проти проживання сина разом з матір`ю та виходячи з інтересів малолітньої дитини, суд вважає позовні вимоги позивача про визначення місця мешкання дитини разом з матір`ю обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 16 травня 2019 року. Таким чином позов підлягає задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved