Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

16.08.2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 14.05.2011 року в м. Первомайськ, Миколаївської області померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все майно, що їй належало на день смерті, яке складається з квартири № 34, що знаходиться по вул. Одеській, 127 в м. Первомайськ, Миколаївської області. 23.07.1999 року, мати позивача склала заповіт, що був посвідчений Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим номером 2-1904, за умовами якого заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося своєму синові [PERSON]. Позивач, у встановленому законодавством порядку, прийняв спадщину, оскільки до дня смерті матері постійно проживав разом з нею. При зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.08.2017 року, у звязку з тим, що спадкодавиця не зареєструвала право власності на вказану квартиру в Первомайському МБТІ. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. Також, нотаріус розяснила, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Всі необхідні документи для реєстрації права власності на вказану вище квартиру у спадкодавці були в наявності. Відповідно до п. 8.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року, оформлення права власності не нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності на обєкти нерухомого майна проводилося органами місцевого самоврядування при подачі заяви членами ЖБК за умови виплати ними всіх внесків. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, документом, що підтверджує право власності на квартиру була довідка ЖБК «Первомайський» від 29.05.1992 року № 18, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно була членом ЖБК «Первомайський» та повністю виплатила вартість квартири. Отже після отримання довідки про сплату внесків та проведення технічної інвентаризації квартири, вона повинна була отримати свідоцтво про право власності на квартиру, але за життя не встигла цього зробити, тому право власності на квартиру залишилося не зареєстрованим. Отже, спадкодавиця була законною власницею вказаної вище квартири, перешкод для проведення реєстрації права власності на неї у матері не було, але у звязку зі смертю, питання щодо реєстрації права власності залишилося неврегульованим. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З підстав, зазначених вище, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, [PERSON], що померла 14.05.2011 року в м. Первомайськ, Миколаївської області. Позивач в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, на адресу суду надійшли заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали та проти їх задоволення не заперечували. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 14.05.2011 року (свідоцтво про смерть від 31.05.2011 року серія 1-ФП № 140290). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить квартира № 34, що знаходиться по вул. Одеській, 127 в м. Первомайськ, Миколаївської області. Право власності на вказану квартиру підтверджується довідкою ЖБК «Первомайський» від 29.05.1992 року № 18, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно була членом ЖБК «Первомайський» та повністю виплатила вартість квартири (а.с.10-12), провела технічну інвентаризацію квартири (а.с.11-12), та повинна була отримати свідоцтво про право власності на квартиру, але за життя не встигла цього зробити, тому право власності на квартиру залишилося не зареєстрованим. 23.07.1999 року, мати позивача склала заповіт, що був посвідчений Першою Первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області за реєстровим номером 2-1904, за умовами якого заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося своєму синові [PERSON] (а.с.8). Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, через те, що у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обовязковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved