Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

17.05.2018 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано у судовому порядку 13.02.2015 р. Згідно рішення суду відповідача зобов'язано до сплати аліментів на утримання дитини, однак останній свого обов'язку не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 44000, 86 грн. Відповідач не цікавиться життям дочки, участь у вихованні дитини не бере, фактично самоусунувшись від виконання батьківських обов'язків. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач у судове засідання 20.07.2018, 20.08.2018, 18.10.2018, 26.11.2018 рр. не з'явився, відзиву, заяв чи клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 27.09.2018 р. № 178. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її кумою, відповідач не цікавиться дитиною, востаннє бачила його 4 роки тому, він приходив на підпитку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є кумою позивача, відповідач не цікавиться дитиною, матеріально не допомагає, мав проблеми з алкоголем. Позивач самостійно виховує та утримує дочку. 24.02.2015 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.02.2015 р., яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], неповнолітню дитину [PERSON] залишено проживати з матір'ю. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21.10.2017 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]. Сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як видно з акта КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 309 від 17.05.2018 р., позивач разом з чоловіком та дочкою [PERSON] проживають за адресою: [INFO] Згідно з характеристикою на ученицю 1-В класу [PERSON] від 14.05.2018 року №01-14/180, тато ніколи не цікавився навчання дитини, не телефонував, жодного разу не відвідував школу. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Червоноградського міського ВДВС ГТУЮ у Львівській області, станом на 30.04.2018 року заборгованість [PERSON] становить 41030, 58 грн. Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 27.09.2018 р. № 178 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] є доцільним. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз'яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання донькою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси малолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь позивача.

Outcome: approved