Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

15.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. В позовній заяві зазначав, що [PERSON] займається монтажними та ремонтними роботами, а тому в січні 2016 року [PERSON] запропонував позивачу свої послуги з ремонту балкону в квартирі позивача. При цьому [PERSON] поставив умову надання йому 7500 гривень в якості авансу за виконання запланованих ремонтних робіт. Оскільки позивач був зацікавлений у ремонті балкону, позивач погодився та 13 січня 2016 року передав відповідачу вказану суму належних позивачу грошових коштів. За його вимогою [PERSON] власноруч склав відповідну розписку про отримання грошей. Однак вони так і не уклали договору підряду, оскільки істотні умови такого правочину так і не були обумовлені між ними, адже вони не домовилися ані про певний обсяг робіт, ані про строки їх здійснення, ані про їх оплату, в тому числі й про її повний розмір, а положення ч.1 ст. 837 ДК України визначають, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 ЦК України). 13 січня 2016 року відповідач без достатньої правової підстави отримав від позивача 7 500 гривень. До теперішнього часу [PERSON] роботу з ремонту балкону так і не виконав, а отримані грошові кошти позивачу не повернув, утримуючи їх незаконно. 14 березня 2016 року позивач звернувся до Жовтневого ВП ЛВП в Запорізькій області із заявою щодо злочинних дій [PERSON] Проте, 29 березня 2016 року за результатами перевірки матеріалу ЄО 1325 від 14.03.16 р., ЄО №3472 від 17.03.16 р. було складено Висновок до припинення провадження за матеріалами ЄО, оскільки на думку працівників поліції між сторонами вбачались цивільно-правові відносини, а ознак злочину в діях [PERSON], передбаченого КК України виявлено не було. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] безпідставно набуті 7 500 грн. та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав викладене в позовній заяві, наполягає на позовних вимогах, просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач до судового засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини. Відповідно до розписки від 13.01.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] в якості передплати за обшивку та МП раму -7500 грн. (а.с.7). Як зазначає позивач, [PERSON] займається монтажними та ремонтними роботами, а тому в січні 2016 року [PERSON] запропонував позивачу свої послуги з ремонту балкону в квартирі позивача. При цьому [PERSON] поставив умову надання йому 7500 гривень в якості авансу за виконання Як зазначає позивач, [PERSON] займається монтажними та ремонтними роботами, а тому в січні 2016 року [PERSON] запропонував позивачу свої послуги з ремонту балкону в квартирі позивача. При цьому [PERSON] поставив умову надання йому 7500 гривень в якості авансу за виконання запланованих ремонтних робіт. Оскільки позивач був зацікавлений у ремонті балкону, позивач погодився та 13 січня 2016 року передав відповідачу вказану суму належних позивачу грошових коштів. За його вимогою [PERSON] власноруч склав відповідну розписку про отримання грошей. ремонтних робіт. Оскільки позивач був зацікавлений у ремонті балкону, позивач погодився та 13 січня 2016 року передав відповідачу вказану суму належних позивачу грошових коштів. За його вимогою [PERSON] власноруч склав відповідну розписку про отримання грошей. Відповідно до ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин - це такий юридичний факт, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з українським цивільним законодавством момент укладення договору це момент досягнення згоди з усіх його істотних умов (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За роз'ясненнями Постанова ПВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними») не є укладеним правочини договори), у яких, зокрема, відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору. Серед істотних умов будь-якого договору у ст. 638 ЦК України конкретно названо лише предмет договору. Коло істотних умов конкретного виду договору може бути окреслено в самому ЦК України. Істотними вважають ті умови, які хоч і не названі як істотні в законі, але є необхідними й достатніми для договорів цього виду. Умова про ціну є необхідною для будь-якого відплатного договору. Отже, сторони не уклали договору підряду, оскільки істотні умови такого правочину так і не були обумовлені між ними, адже вони не домовлялися ані про певний обсяг робіт, ані про строки їх здійснення, ані про їх оплату, в тому числі й про її повний розмір, а положення ч.1 ст. 837 ДК України визначають, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 ЦК України). >у Таким чином, 13 січня 2016 року відповідач без достатньої правової підстави отримав від [PERSON] - 7 500 гривень. 14 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Жовтневого ВП ЛВП в Запорізькій області із заявою щодо злочинних дій [PERSON] Проте, 29 березня 2016 року за результатами перевірки матеріалу ЄО 1325 від 14.03.16 р., ЄО №3472 від 17.03.16 р. було складено Висновок до припинення провадження за матеріалами ЄО, оскільки на думку працівників поліції між ними вбачались цивільно-правові відносини, а ознак складу злочину в діях [PERSON], передбаченого КК України виявлено не було. Запропоновано звернутися до суду.(а.с.8,9). Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана вернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв'язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого позапідставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Як свідчить аналіз викладених обставин справи, відповідач набув належні позивачу грошові кошти за відсутності достатніх правових підстав, що суперечить цивільному законодавству. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У судове засідання відповідач не з'явився, доводи позивача не спростував, хоча ст. 60 ЦПК України зобов'язує сторони довести ті обставини, на які вони посилаються в якості своїх вимог чи заперечень, а тому з врахуванням вищезазначених норм закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved