Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

15.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користуватися житловим будинком [ADDRESS], який є його приватною власністю. Вказав, що після одруження його дружина, [PERSON], проживала у житловому будинку, що належить йому на праві власності. Їхня сім'я з відповідачкою розпалася, шлюб між ними розірвано. Відповідачка вибула з його житлового будинку і з 1997 року в ньому не проживає, проте в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку з житлового будинку не бажає, що змусило його звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачка проживає в іншому населеному пункті, в його житловому будинку не проживала ще до офіційного розірвання шлюбу, утворила іншу сім'ю. Вона втратила право на користування його жилим приміщенням, проте знятися в добровільному порядку з обліку не бажає. Будучи зареєстрованою в його житловому будинку створює для нього незручності, не дає можливості здійснювати права власника. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], позивачу по справі, на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 10.09.2001 року державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г., реєстровий №1214 та підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №31169874 виданою 17.12.2014 року реєстраційною службою Білогірського районного управління юстиції Хмельницької області. До 1997 року відповідачка проживала у вказаному житловому будинку як член сім'ї власника. З 1997 року у ній не проживає, проте продовжує бути зареєстрованою за вказаною адресою. Крім показів позивача, вказані обставини підтверджені показами свідків [PERSON], та [PERSON], які, будучи допитаними в судовому засіданні, кожний окремо, підтвердили, що проживають неподалік від [PERSON], спілкуються з ним і їм відомо, що [PERSON] більше десяти років не проживає [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються також актом від 08.12.2014 року про встановлення факту не проживання гр. [PERSON] за місцем реєстрації в житловому будинку (квартирі) по [ADDRESS], довідкою Білогірської селищної ради Хмельницької області № 2384 від 06.11.2014 року, іншими матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною ч.2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Право власника на користування своєю власністю в повному об'ємі передбачено і ст. 150 ЖК Української РСР, якою встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 72, 108 ЖК встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням … провадиться в судовому порядку. Відповідачка вибула із житлового будинку позивача на постійне проживання до іншого населеного пункту, не користується житловим приміщенням позивача більше року, тому втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: approved