Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

15.02.2017р. заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що 05 березня 2017 року у м.Харцизьк Донецької області померла його мати - [PERSON], [INFO], громадянка України. Факт смерті підтверджується довідкою медичного закладу про причину смерті по формі 106/у №116 від 05.03.2017р., на підставі якої було видано свідоцтво про смерть ДНР №061751 від 09.03.2017р. однак вказане свідоцтво видано органами, що розташовані на території тимчасово непідконтрольній українській владі, є недійсним і не тягне ніяких правових наслідків. Встановлення факту смерті йому необхідно для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті мати. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], громадянки України, яка померла 05 березня 2017 року у м.Харцизьк Донецької області, на тимчасово окупованій території України. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що його мати була людиною похилого віку, тривалий час хворіла і померла 05.03.2017р. вдома за місцем своєї реєстрації Донецька область, м.Харцизьк, вул.Чапаєва, буд.3. Він є сином померлої, під час хвороби мати здійснював догляд за нею і потім здійснив її поховання. Мати похована на міському кладовищі м.Харцизька. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті матері. Представник заінтересованої особи - Хортицький районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.5 ч.2\~ст.234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Ст.257-1 ЦПК України\~встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4). Згідно з роз'яснень, викладених у п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.13 вказаної постанови заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.ст.\~1,\~3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції\~та законів України. Сухопутна територія Автономної республіки Крим та місто Севастополь, внутрішні води України цих територій, визнаються тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.1-3\~ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, ще передбачені Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Ч.1\~ст.17 зазначеного Закону України\~передбачено, що у разі порушення положень цього Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна\~\~ реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. П.5 р.ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження V-НО №497363, виданим 18.07.1984р. відділом ЗАГС Харцизької міської ради Донецької області. Відповідно до даних паспорту громадянина України серії ВЕ №293029, виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області від 07.11.2001р., [PERSON], народилась 06.02.1945р в м.Харцизьку Донецької області, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до даних пенсійного посвідчення серії АГ №701211, виданого УПФУ м.Харцизька Донецької області 19.10.2004р., [PERSON], [INFO], перебувала на обліку в УПФУ та є пенсіонеркою за віком. Згідно з копією довідки про причину смерті формі 106/у №116 від 05.03.2017р., яке видане Харцизьким відділенням Бюро СМЕ, [PERSON]М, 1945р.н. померла 05 березня 2017 року. Причина смерті - гостра серцево-судинна недостатність, атеросклероз, ішемічна хвороба серця. 09.03.2017р. Харцизьким міським відділом запису актів громадянського стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної Республіки видано свідоцтво серії ДНР №061751 про смерть [PERSON], [INFO], яка померла 05.03.2017р. у м.Харцизьк, актовий запис про смерть № 229. Згідно з копією свідоцтва про поховання №1682, виданого Комунальним підприємством «Стимул» [PERSON], він є користувачем місця поховання на кладовищі м.Харцизька, де 07.03.2017р. провів поховання [PERSON]. Місто Харцизьк Донецької області, відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014р. №1085, віднесено до населених пунктів у яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки є тимчасово окупованою територією. Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозв'язку, суд вважає встановленим та доведеним той факт, що мати заявника [PERSON] померла 05.03.2017р. в м.Харцизьку Донецької області, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Україні. Цей факт підтверджується поясненнями самого заявника, копією паспорта [PERSON], копією пенсійного посвідчення, копією довідки про причину смерті, копією свідоцтва про поховання, які суд вважає належними та допустимими, тому приймає за основу при винесенні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON] суду не надано. Суд при постановленні рішення не приймає до уваги копію свідоцтва про смерть серії ДНР №061751 від 09.03.2017р. як допустимий доказ на підтвердження факту смерті особи, оскільки вона видана установою, яка розташована на тимчасово окупованій території, і в силу вимог\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~не створюють ніяких правових наслідків. Таким чином, суд прийшов до висновку, що зареєструвати смерть [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, заявник не має можливості. В позасудовому порядку встановити факт смерті матері заявника також не може. Крім того, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на спадщину. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, з метою захисту законних прав та інтересів заявника [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення його заяви повністю.

Outcome: approved