Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

15.07.2016р. до Словянського міськрайонного суду з позовною заявою про розподіл спільного сумісного майна звернулася [PERSON] до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2011 року. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 27 квітня 2015 року їх шлюб розірвано. У них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В період шлюбу 18 листопада 2011 року вони купили трикімнатну квартиру № 204 в житловому будинку № 21/83 по вул. Батюка в місті Словянську. Договір купівлі-продажу був оформлений на імя відповідача, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 7034. Після розірвання шлюбу відповідач обіцяв вирішити добровільно питання про розподіл спільного сумісного майна і обіцяв добровільно оформити її право власності на ? частку квартири та до теперішнього часу своєї обіцянки не виконав добровільно вирішити це питання не бажає. Просить суд провести поділ її та відповідача спільного сумісного майна та визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не була присутня, але надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. У судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2011 року, який рішенням Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2015р. було розірвано (а.с.7); - під час шлюбу подружжям 18.11.2011р. була придбана трикімнатна квартира № 204 в житловому будинку № 21/83 по вул. Батюка в місті Словянську. Договір купівлі-продажу квартири був оформлений на імя відповідача, посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу [PERSON] по реєстру № 7034 (а.с.8-10). Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Частина 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 ч.1 та 2 Сімейного кодексу України, передбачено, що майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Звертаючись до суду, [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м. Відповідач проти цього не заперечував, що підтверджується його заявою. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що з боку сторін була досягнута домовленість, щодо поділу спільної сумісної квартири, а тому необхідно визнати за позивачем право власності на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 61,4 кв.м., житловою площею 35,1 кв.м. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази додаються сторонами; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved