Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

15.04.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та Новобузької міської ради, в якому посилаючись на добросовісне, відкрите і безперервне володіння та користування протягом останніх десяти років житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], просила ухвалити судове рішення про визнання за нею право власності на вищезазначене нерухоме майно за набувальною давністю. До розгляду судом справи по суті, позивачкою було змінено предмет і підстави позову, зазначаючи, що її чоловік [PERSON], який помер [INFO], отримавши необхідні дозволи для проведення будівництва будинку 1996 року збудував вищезазначений житловий будинок, однак, за життя вчинив дій щодо прийняття вищезазначеного будинку до експлуатації, право власності не зареєстрував, а відтак, не одержав на своє ім'я необхідні правовстановлюючі документи, які б посвідчували його право власності на цей будинок, що унеможливлює прийняття нею цієї спадщини після його смерті, тому просила ухвалити судове рішення про визнання за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] по праву спадкування після смерті чоловіка [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлений позов в новій редакції підтримала і просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON], являючись також спадкоємницею за законом першої черги після смерті [PERSON], на судовий розгляд справи теж не з'явилася, надала в судове засідання заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, пред'явлений до неї позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача Новобузької міської ради Миколаївської області, Путік О.С. в судове засідання на виклик суду не з'явився, проте надав письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позивачкою [PERSON] вимоги про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування визнав і не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд приходе наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі дозволу на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку господарських будівель та споруд на присадибній земельній ділянці по [ADDRESS], що видавався районним архітектором згідно рішення виконкому Новобузької міської ради Миколаївської області від 12.05.1993 року за № 188, громадянину [PERSON], останній отримавши також від архітектора Будівельний паспорт від 24.06.1993 року, розпочав у 1993 році будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами яке завершив у 1996 році, збудувавши відповідно житловий будинок, загальною площею 98,6 кв.м., з яких житлова площа складає 65,9 кв.м., та господарські будівлі і споруди: літню кухню, площею 28,2 кв.м., перехід - 68 м.кв., гараж - 29,1 кв.м., сарай - 12,9 кв.м., душ - 1 кв.м. та вбиральню - 1 кв.м. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Втім, [PERSON] такі умови Закону не виконав і у віці 33 років [INFO] помер в с. Новий Буг Миколаївської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого Новобузьким відділом РАГС Миколаївської області 02.10.2010 року. Як встановлено при судовому розгляді справи, громадянину [PERSON] для цілей будівництва та обслуговування вищезазначеного житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства виділялася земельна ділянка, площею 0,2484 га. При цьому, також на ім'я [PERSON] бюром технічної інвентаризації 08.05.1997 року видавався технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок. У зазначеному будинку з 1997 року проживали та були зареєстровані його забудовник [PERSON], до дня своєї смерті, та його дружина [PERSON] Новобузька міська рада, як це вбачається з виданої нею довідки від 21.06.2013 року [PERSON] свідоцтва про право власності на вказаний будинок не видавало, відповідних рішень не приймала, а після його смерті, в силу вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України, такі документи видати не може. У зв'язку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності [PERSON] на вищевказане нерухоме майно, державний нотаріус Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON], як це видно з її листа, відмовила позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зазначені обставини вказують на те, що позивачка [PERSON], являючись спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON], в силу вимог ч. 1 ст. 1261 та ч. 1 ст. 1268 ЦК України має право на успадкування належного останньому житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS]. Інший спадкоємець за законом першої черги після смерті спадкодавця [PERSON]- його дочка [PERSON], не заперечує проти визнання права власності на вищезазначене спадкове майно за позивачкою, її матір'ю, [PERSON] Таким чином, встановлені при судовому розгляді обставини та сукупність досліджених доказів, вказують суду на обґрунтованість та законність заявлених позивачкою вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, що також узгоджується з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у його листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування», тому заявлений позов [PERSON] в новій редакції підлягає задоволенню у повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved