overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

17.02.2017 року позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу зазначивши, що 20 квітня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №108. 1 листопада 2013 року однією сімєю з відповідачем не мешкає , у звязку з тим, що відповідач матеріально сімю не утримує, зловживає спиртними напоями, на підставі чого виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вказані причини призвели до розпаду сімї, у звязку з чим, просила шлюб розірвати. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася та підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

17.02.2017 року Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» звернулося до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору (поліс №АК/0845979) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений 15.08.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» та [PERSON], який представник позивача підтримав у судовому засіданні. Представник відповідача вважає, що позов задоволенню не підлягає. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2016 року між позивачем (в особі [PERSON]) та відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АК/0845979, строк дії з16.08.2016 року по 15.08.2017 року, забезпечений транспортний засіб [PERSON], 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ. Близько 10 години 40 хвилин 18.08.2016 року у місті Чернігів, вулиця Громадська,10 з вини [PERSON], який керував вказаним транспортним засобом, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого інші транспортні засоби автомобіль [PERSON], держномер СВ4994АХ, власник, водій [PERSON] та автомобіль ВАЗ, держномер СВ2904АК, власник [PERSON], водій [PERSON] отримали механічні пошкодження і це підтверджується постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01.09.2016 року (справа №751/8328/16-п). 23.08.2016 року [PERSON] подав до позивача заяву про визнання вказаної події страховою, а потерпілі особи ([PERSON], [PERSON]С.) подали до страховика заяви про відшкодування заподіяних їм збитків. Відповідно до ст.998 ч.1 п.1 ЦК України, договір страхування визначається недійсним у випадку його укладення після настання страхового випадку. З довідки Територіального сервісного центру МВС України №7441 від 06.07.2017 року №31/25/13-1948 вбачається, що автомобіль [PERSON], 2005 року випуску, державний номер СВ8891ВЕ, був придбаний відповідачем 17.08.2016 року, в цей же день власник [PERSON] отримав Свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу та два номерні знаки на автомобіль. Згідно довідки позивача №1465 від 23.06.2017 року, страховий платіж у розмірі 560,74 грн згідно полісу №АК-0845979 з 15.08.2016 року по 23.06.2017 року на рахунок позивача не надходив. На підставі двох довідок (наданих ТСЦ №7441 та позивачем) суд приходить до висновку, що договір страхування необхідно визнати недійсним, так як він був укладений після настання страхового випадку -18.08.2016 року, що знайшло відповідне відображення у централізованій базі МТСБУ. Встановлені судом обставини є підставами для задоволення позову. Судові витрати по справі, які поніс позивач із сплати судового збору, необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

17.02.2017 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 13 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та відповідачем укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит в сумі 25000,00 грн. строком на 24 місяців. Позивач також зазначив, за договором факторингу від 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило йому право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 24.11.2016 року по кредиту, процентам за користування ним і комісії в загальній сумі 23733,14 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 13.07.2013 року ПАТ ОТП Банк і відповідач уклали кредитний договір, за яким останній одержав кредит в сумі 25000,00 грн. на строк 24 місяців зі сплатою 0,01 % річних за користування ним та щомісячною комісією в розмірі 625,00 грн. Строки і умови повернення кредиту відповідачем визначені в узгодженому графіку, який є додатком до кредитного договору. Факт виконання з боку ПАТ ОТП Банк умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. За договором факторингу укладеному 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило позивачеві право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Судом також встановлено, що отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 24.11.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 17309,28 грн.; по відсоткам за користування кредитом 1,46 грн.; по комісії 6422,40 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23733,14 грн., а також судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

17.02.2017 року ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 27 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством ОТП Банк та відповідачем укладений кредитний договір, за яким остання отримала кредит в сумі 16870,00 грн. строком на 36 місяців. Позивач також зазначив, за договором факторингу від 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило йому право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість станом на 28.11.2016 року по кредиту, процентам за користування ним і комісії в загальній сумі 21148,06 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 27 грудня 2013 року ПАТ ОТП Банк і відповідач уклали кредитний договір, за яким останній одержав кредит в сумі 16870,00 грн. на строк 36 місяців зі сплатою 0,01 % річних за користування ним та щомісячною комісією в розмірі 548,28 грн. Строки і умови повернення кредиту відповідачем визначені в узгодженому графіку, який є додатком до кредитного договору. Факт виконання з боку ПАТ ОТП Банк умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. За договором факторингу укладеному 22.12.2014 року ПАТ ОТП Банк відступило позивачеві право вимоги за вищезазначеним кредитним договором. Судом також встановлено, що отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 28.11.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається із заборгованості: по кредиту 16218,42 грн.; по відсоткам за користування кредитом 4929,64 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 21148,06 грн., а також судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

17.02.2017 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.04.2012 року та судових витрат по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до договору №б/н від 13.04.2012 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і відповідач дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які є невід'ємною частиною договору, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивачем виконано взяті на себе зобов'язання шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач всупереч умов договору та ст.ст.526, 527, 530 ЦК України не виконав належним чином свої зобов'язання за кредитним договором у встановлений строк, у результаті чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 33898,08 грн., з яких: 1870,05 грн. - заборгованість за кредитом, 26182,65 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3755,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1590,39 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

17.02.2020 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - відповідач) на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 17.02.2020 і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову послалася на ухилення відповідача від матеріального утримання своїх дітей. Ухвалою судді від 26.02.2020 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк сторони процесуальні заяви по справі (відзив на позов і відповідь на відзив) суду не надіслали, в зв`язку з цим суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.11.2019. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 7) та сина [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Як убачається з позовної заяви натепер діти проживають разом із позивачем і знаходяться на її утриманні, водночас відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - Кодекс) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. В силу положень статті 182 Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Отже, пред`явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

17.02.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 21.11.1982 між ними укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх та малолітніх дітей не має. Сторони фактично не проживають однією сім`єю понад чотири роки. Підставою розірвання шлюбу стало те, що у позивача та відповідача відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. У зв`язку з чим позивач просить розірвати шлюб. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідач звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, позов визнала, просила розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21.11.1982 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2331. Від шлюбу сторони малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на теперішній час сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між сторонами. На підставі викладеного, ст. 104, 105, 110-114 СК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

17.02.2020р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] в с.Красний Партизан, Красногвардійського району, АР Крим, у віці 81 років померла його мати [PERSON] , про що Красногвардійським РВ ЗАГС Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим йому було видано свідоцтво про її смерть, але враховуючи, що це свідоцтво видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не має юридичної сили на території України. Вказана обставина позбавила заявника можливості оформити спадщину, яка залишилася після смерті матері, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цією заявою. В судове засідання [PERSON] та його представник - адвокат Савченко М.С. не з`явилися, останній подав до суду заяву, в якій вимоги заявника підтримав, просив їх задовольнити, а справу розглянути без їх участі (а.с.20). Представник заінтересованої особи - Савранського РВ ДРАЦС, який є належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (а.с.15), в судове засідання не з`явився, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, що не суперечить приписам ч.1 ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що [INFO] в с.Красний Партизан, Красногвардійського району, АР Крим, яке згідно положень п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відноситься до тимчасово окупованої території України, померла [PERSON] , про що Красногвардійським районним відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 21.09.2019р. видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.5), яке в силу п.3 ст.9 цього Закону є недійсним і не створює правових наслідків; той факт, що померла [PERSON] є матір`ю заявника підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6); у зв`язку з тим, що свідоцтво про смерть є недійсним і не створює правових наслідків заявник позбавлений можливості оформити після смерті матері спадкове майно, а тому державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за правилами п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

17.02.2020 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2000 р. В період шлюбу народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між нею та [PERSON] фактично припинені з 2018 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою від 24.02.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 06.04.2020 р. 06.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 15.05.2020 р. для повторного виклику відповідача на підставі ч.4 ст.224 ЦПК України. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно положень ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

17.02.2020 р. [PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2001 р. В період шлюбу у них з відповідачем [INFO] народилась донька [PERSON] . Шлюбні відносини між нею та [PERSON] фактично припинені з січня 2012 р., сумісне життя не склалося. За позовом [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою від 24.02.2020 р. відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 07.04.2020 р. 07.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 08.05.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Позивач, в поданій до суду заяві, просить розглядати справу без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. Розгляд справи за відсутності учасника узгоджується з положеннями ч.1 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки бажання [PERSON] розірвати шлюб відповідає її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved