Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

16.05.2019 [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви від 20.08.2019 про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею 23 років за умови продовження нею навчання, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1/2 частину додаткових витрат на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з її навчанням, в сумі 46397,14 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що вона з 1995 по 2019 рік перебувала з відповідачем в шлюбі, мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка на час звернення до суду є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Київському університеті права Національної академії наук України за контрактом. Відповідач працює, отримує заробітну плату, отже має можливість утримувати дочку. Щодо стягнення додаткових витрат позивач зазначає, що від початку навчання відповідач не брав участі у витратах на дитину, тому позивач самостійно понесла додаткові витрати на навчання доньки в загальній сумі 69200,00 грн., а саме витрати на оплату навчання, що підтверджуються квитанціями; витрати на оплату навчання за програмою «Подвійний диплом» у Варшавському університеті менеджменту та Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом»; витрати на оплату проживання дитини в гуртожитку. Станом на день подання уточненої заяви сума понесених витрат на оплату проживання в гуртожитку становить 11779,78 грн. Загальний розмір додаткових витрат, понесених позивачем, складає 92794,28 грн., половина - 46397,14 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь (а.с.32-35). Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 15.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання без виклику сторін. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Вказану ухвалу направлено всім учасникам судового провадження, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатками на 11 арк., яку відповідач [PERSON] отримав 29.08.2019, однак, у визначений судом строк відзив до суду не направив (а.с.23,24,25). 03.12.2019 від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона зазначає, що в наявних у матеріалах справи квитанціях про сплату за навчання зазначена платником саме третя особа, так як вона отримувала від матері [PERSON] грошові кошти і сплачувала їх через касу, тому і зазначала себе платником. Повністю підтримує позов своєї матері, так як знаходиться на її утриманні, стипендію не отримує та не являється працевлаштованою, тому потребує допомоги в зв`язку із значними витратами на навчання (а.с.75). Ухвалою від 03.01.2020 суддею Сіренко Н.С. вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання без виклику сторін (а.с.82). Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , у Свідоцтві про її народження Серії [NUMBER] від 15.09.1998 її батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.8,10). На час звернення до суду [PERSON] являється повнолітньою та відповідно до Довідки від 21.03.2019 № 1758, виданої Київським університетом права Національної академії наук України [PERSON] є здобувачем освіти 4 курсу денної форми навчання за контрактом, дата вступу 01.09.2015, дата закінчення навчання 30.09.2019 (а.с.11). Згідно Договору про надання освітньої послуги від 15.08.2015 № 25-Пд/15 Київський університет права Національної академії наук України в особі ректора Бошицького Ю.Л. уклав договір з [PERSON] щодо надання освітньої послуги [PERSON] , навчання відбувається протягом 4 років, вартість за весь період навчання складає 69200,00 грн. та не включає оплату за проживання в гуртожитку та інші додаткові платні освітні послуги (а.с.12). Згідно Довідки від 22.04.2019 № 354, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , в складі сім`ї має: дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.13). На підтвердження збільшених позовних вимог позивачем надано копію контракту на навчання за програмою «Подвійний диплом» у Варшавському університеті менеджменту та Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Межрегіональна академія управління персоналом», в п.6 якого зазначено, що дата підписання Контракту вважається датою початку дії Контракту, однак, в самому Контракті не зазначена дата, як і не зазначена дата підписання контракту сторонами, тому вказаний документ, та, відповідно, підтвердження внесення оплати у розмірі 150 євро [PERSON] від 12.08.2019 та чек за оплату навчання в сумі 7600,00 грн., не відповідають вимогам належності, достовірності та достатності, тому судом до уваги не беруться(а.с.36,37,38). Сканкопії роздруківок про поповнення картки через ПриватБанк (отримувач [PERSON] ) також судом відхиляються як такі, що не містять інформації щодо предмета доказування (а.с.39,40). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що дочка сторін, вона ж третя особа у справі на стороні позивача [PERSON] , на день звернення позивача до суду продовжувала навчання, не працювала, у зв`язку з цим потребувала матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітньої дочки сторін потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, враховує ту обставину, що обов`язок матеріально утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладається на обох батьків, враховуючи при цьому вимоги розумності та справедливості, відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на строк навчання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання, оскільки саме такий розмір з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму та рівного обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, зможе забезпечити належні умови утримання та проживання дочки, не порушуючи при цьому права відповідача. Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки вказане не відповідає чинному матеріальному закону (ст. 181, 200 СК України). Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1/2 додаткових витрат на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з її навчанням в розмірі 46397,14 грн., суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача додаткові витрати, які були понесені в зв`язку із навчанням у вищому навчальному закладі дочки сторін до її повноліття (до [INFO] ) та підтверджені належними наданими позивачем доказами, які становлять 17300,00 грн., а 50% витрат становлять - 8650,00 грн. (а.с. 42, а.с. 43 квитанція № 13795344, а.с. 44 квитанції № 65 та № 69) у задоволенні позовних вимог про стягнення пов`язаних із навчанням додаткових витрат, понесених після 04.09.2016 - слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial