Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

16.07.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківська районна в м.Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованою колишня дружина позивача [PERSON], яка без поважних причин з 2015 року в ній фактично не проживає, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, витрати по квартирній платі та платі за комунальні послуги не несе, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечили. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак через канцелярію суду подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.03.2002 року Шевченківською районною в м.Києві державною адміністрацією згідно розпорядження від 27.03.2002 року № 30923. Як вбачається з відповіді Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації від 19.07.2018 року, в квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 01.10.2015 року в цивільній справі № 761/20759/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 06.06.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 334, було розірвано. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач зареєстрована, але без поважних причин з 2015 року не проживає у даній квартирі, що підтверджується актом, складеним сусідами [PERSON] та [PERSON], які проживають поряд з квартирою позивача, та затвердженим управителем мікрорайону «Нивки» [PERSON], а також показаннями, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач більше трьох років без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], у якій вона зареєстрована, при цьому витрат на утримання вказаної квартири не несе, суд приходить до висновку, що остання втратила право користування вказаним жилим приміщенням, у зв'язку з чим вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved