Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

16 червня 2020 року представник Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Машталір В.М. звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати [PERSON] повернути автомобіль ЗАЗ-11028, 2001 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , який залишився після смерті інваліда - [PERSON] , Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації у повному комплекті. [PERSON] перебував на обліку у Головному управлінні праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. 22.01.2003 року [PERSON] на пільгових умовах був забезпечений автомобілем ЗАЗ-11028, 2001 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , з правом керування члену сім`ї [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, на момент його смерті діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, відповідно до якого автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члені сім`ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Іншому члену сім`ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства. В іншому разі автомобіль повертається головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Оскільки відповідач на день смерті інваліда не був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда та те, що строк викупу автомобіля сплив, він не має права на залишення автомобіля та має повернути його. Відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути автомобіль тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. 07 липня 2020 року відкрито провадження у справі призначено підготовче засідання на 25 серпня 2020 року. 25 серпня 2020 року закрито підготовче провадження, призначено праву до розгляду по суті на 14 вересня 2020 року. У судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача наполягає на задоволенні позову посилаючись на доводи викладені в позовній заяві, відповідач заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані докази, заперечення, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку: Згідно відомостей, зазначених в позовній заяві, 22.01.2003 року [PERSON] на пільгових умовах був забезпечений автомобілем ЗАЗ-11028, 2001 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , з правом керування члену сім`ї [PERSON] (а.с. 2). Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [INFO] помер [PERSON] (а.с. 12). Згідно з ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції міститься в Рішенні Конституційного Суду від 9.02.99 №1-рп/99, відповідно до п.2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Такою подією (фактом) є смерть інваліда [PERSON] , а саме [INFO]. Порядок від 8.09.97 був затверджений у зв`язку з прийняттям законів «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.12.95 №488 та «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 6.06.96 №230 з метою впорядкування забезпечення автомобілями інвалідів різних категорій та спрямований на захист інтересів інвалідів. Згідно з п.37 порядку від 8.09.97 в редакції, чинній на час прийняття рішення про надання спірного автомобіля [PERSON] , після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безоплатно або на пільгових умовах, залишається його сім`ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення. Відповідно до ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Частиною 4 ст.4 ЦК визначено, що актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів. Порядок від 8.09.97 був визнаний таким, що втратив чинність, постановою КМ від 19.07.2006. Таким чином, питання про вилучення після смерті інваліда в його сім`ї автомобіля, отриманого інвалідом як гуманітарна допомога, повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, чинних на час смерті інваліда, якому надавався автомобіль як гуманітарна допомога. Відповідно до п. 16 «Порядку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Як вбачається із тексту позовної заяви [PERSON] на пільгових умовах був забезпечений автомобілем ЗАЗ-11028, 2001 року випуску, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER] , з правом керування члену сім`ї [PERSON] [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Тобто, достовірно вбачається, що строк експлуатації транспортного засобу перевищує 10 років. Окрім того, позиція позивача, викладена в позовній заяві, про те, що на час смерті інваліда з ним не був зареєстрований відповідач по справі, не підтверджена належними та допустимими доказами, а навпаки спростовується наявними в матеріалах справи доказами. Так, згідно відомостей викладених в позовній заяві [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 14) Помер [INFO] . Згідно ксерокопії паспорта громадянина України серія [NUMBER] , відповідач по справі з 1990 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13.) З копії картки реєстрації особи, вбачається, що відповідач по справі змінив місце реєстрації лише 28.11.2016 року. (а.с. 25). Тобто на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, а тому відповідно до п. 16 «Порядоку забезпечення інвалідів автомобілями», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999 йому залишається безоплатно транспортний засіб, як члену сім`ї, який на час смерті інваліду був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed