Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

16.04.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу громадянки України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та громадянина України [PERSON] , [INFO] , у період з червня 2006 року по дату смерті [PERSON] , а саме [INFO] ; визнати [PERSON] наймачем квартири [ADDRESS] ; зобов`язати Київську районну адміністрацію Одеської міської ради змінити договір найму квартири [ADDRESS] , змінивши померлого наймача [PERSON] , [INFO] , на нового наймача [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 18.04.2019 року провадження у справі відкрито. 13.05.2019 року до участі у справі залучено Одеську міську раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. 05.09.2019 року до участі у справі залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів та закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 28.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В ході судового розгляду справи в судових засіданнях позивач та її представник підтримували позовні вимоги, до судового засідання 25.03.2020 року позивач та її представник не з`явились, в матеріалах справи наявна заява адвоката Воронкова В.О., в якій представник просить провести судове засідання за відсутності позивача та її представника, розглянути позовні вимоги по суті та задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача Київської районної адміністрації Одеської міської ради в ході судового розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, до судового засідання 25.03.2020 року не з`явилась, до суду надано заяву про проведення судового засідання за відсутності представника, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Представник третьої особи Одеської міської ради до судового засідання 25.03.2020 року не з`явився, в попередній судових засіданнях думки по суті позовних вимог не виказував. Представник третьої особи [PERSON] до судового засідання 25.03.2020 року не з`явилась, під час участі в попередніх судових засіданнях заперечувала щодо задоволення позовних вимог, та вказувала, що позивач є квартиранткою, яка винаймала житло, тому в неї не має будь-яких прав стосовно даної квартири. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що з червня 2006 року [PERSON] постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , сплачуючи щомісячно усі необхідні платежі. При цьому оселилася [PERSON] за вказаною адресою на запрошення [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказана квартира (фактично переобладнана 1/4 невеличкого будинку колишній гуртожиток працівників ЧМП) була виділена в 1958 році батьку [PERSON] [PERSON] , який помер в 2005 році. В подальшому в 2010 році [PERSON] переоформив на себе право користування житлом. Представник позивача зазначає, що [PERSON] є переселенкою з м. Горловки Донецької області в 2003-2004 роках. Під час роботи на « [PERSON] » познайомилась з [PERSON] , спочатку допомагала доглядати за його батьком, потім в червні 2006 року переїхала до нього та проживала з ним однією сім`єю до того моменту, коли в 2017 році зненацька [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] залишилась мешкати в спірній квартирі, оскільки іншого житла у неї немає. При цьому позивач продовжує працювати та сплачувати всі необхідні житлово-комунальні послуги. Після звернення до Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо оформлення належним чином права позивача користування житлом [PERSON] отримала відповідь, що у неї відсутні права на вказане житло. На підставі викладеного позивач [PERSON] змушена звернутись до суду з позовом. Представник відповідача Київської районної адміністрації Одеської міської ради в ході судового розгляду справи заперечувала проти задоволення позову, та вважають що позов є безпідставним. Представник третьої особи [PERSON] в ході судових засідань заперечувала щодо задоволення позовних вимог, стверджувала, що позивач є квартиранткою, не мала прописки в квартирі, тому в неї немає будь-яких прав стосовно даної квартири. Звертала увагу на наявність інших судових рішень, в яких позивачу було відмовлено. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Відповідно до Розпорядження на право переоформлення договору найму, виданого Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 26.05.2010 року, №1969/039-п/с, на підставі розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради №360 від 21.05.2010 року визнано [PERSON] наймачем житлової площі, що складається з двох кімнат, площею 25,80 кв.м., ізольованої квартири [ADDRESS] за раніше укладеним договором найму, та відкрито йому особистий рахунок на вказану житлову площу. Склад родини одна особа /а.с.13/. На підтвердження проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , суду надані фотокартки /а.с.28-30/, особисті документи [PERSON] , де адресою її проживання вказано: [ADDRESS] /а.с.31-32/, а також квитанції щодо сплати комунальних послуг за вказаною адресою /а.с.33-45/. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 04.10.2017 року складено відповідний актовий запис №10087, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /а.с.14/. З матеріалів справи вбачається, що похованням [PERSON] займалася позивач [PERSON] /а.с.18-20/. 29.03.2019 року позивач [PERSON] зверталась до Голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради з заявою щодо допомоги оформити право на найм житлової площі за адресою: [ADDRESS] /а.с.21-22/. Згідно з відповіддю Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.04.2019 року №К-471 звернення [PERSON] з проханням укласти з нею договір найму житлової площі на квартиру [ADDRESS] , розглянуто та повідомлено наступне. Відповідно діючому законодавству, ст. 58 ЖК УРСР, п. 69 «Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, та надання їм приміщень в Українській РСР», затверджених Постановою РМ СРСР від 11.12.1984 року №470, на підставі рішення про надання житлового приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. \~Ордер може\~бути видано\~лише на\~вільне жиле\~приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Ордер видається громадянину, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР договір найму житлового приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а у випадку її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) та наймачем громадянином, на ім`я якого виданий ордер. [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , не зареєстрована, на квартирному обліку при Київській районній адміністрації не перебуває та не перебувала, житлова площа за вказаною адресою районною адміністрацією позивачу не надавалась. В зв`язку з викладеним підстав для укладення з [PERSON] договору найму на теперішній час немає, як і немає підстав для видачі ордера на квартиру [ADDRESS] /а.с.23/. Постановою Одеського апеляційного суду від 10.07.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа ПАТ АБ «Південний», про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частину банківського вкладу відмовлено /а.с.131-134/. При цьому апеляційним судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року по 04.10.2017 року проживали разом у фактичних шлюбних відносинах. З матеріалів справи вбачається, що за зверненням адвоката Воронкова В.О. були внесені відомості до ЄРДР про те, що невстановлені особи підробили документи з метою оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] . В ході судового розгляду справи судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні 26.12.2019 року, суду пояснила, що з 2006 року є сусідкою [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] та [PERSON] жили разом як чоловік та жінка, донька [PERSON] - [PERSON] в спірній квартирі ніколи не жила та свідок її не бачила. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні 24.01.2020 року, суду пояснив, що з 2004 року влаштувався на роботу та працював з [PERSON] протягом 12,5 років. З 2006 року знає [PERSON] як цивільну дружину [PERSON] , дочку [PERSON] ніколи не бачив. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні 24.01.2020 року суду пояснив, що є братом [PERSON] , племінницю [PERSON] давно не бачив, з [PERSON] має добрі стосунки. Свідок підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року після смерті батька [PERSON] , почали проживати разом однією сім`єю. З дружиною [PERSON] розлучився, вона жила з донькою на [ADDRESS] . Сам [PERSON] проживав з [PERSON] , з колишньою дружиною та донькою відносин не підтримував. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Частиною 1 ст. 58 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до положень ст. 61 ЖК України користування жилим\~приміщенням у\~будинках державного\~і громадського\~житлового фонду\~здійснюється відповідно\~до договору\~найму жилого\~приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з\~положеннями ст.\~64\~ЖК України\~члени сім`ї\~наймача,\~які проживають\~разом з\~ним,\~користуються нарівні\~з наймачем\~усіма правами\~і несуть\~усі обов`язки,\~що випливають\~з договору\~найму жилого\~приміщення.\~Повнолітні члени\~сім`ї\~несуть солідарну\~з наймачем\~майнову відповідальність\~за зобов`язаннями,\~що випливають\~із зазначеного\~договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 1 ст. 106 ЖК України визначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] , 1965 року народження, був наймачем квартири [ADDRESS] , де з 2006 року проживав разом з позивачем [PERSON] однією сім`єю, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків. Після смерті [PERSON] в 2017 році позивач [PERSON] займалася його похованням та на теперішній час продовжує проживати в спірній квартирі, на теперішній час квартира [ADDRESS] відноситься до громадського житлового фонду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер. Судом встановлено, що з 1958 року в квартирі [ADDRESS] проживали та були прописані: [PERSON] та його дружина [PERSON] . В подальшому, в 1987 році до вказаної квартири був прописаний також їх син [PERSON] , 1965 року народження, який переоформив на себе договір найму квартири після смерті батька в 2006 році. Суд зазначає, що за життя, будучи наймачем вказаної квартири, [PERSON] не ставив питання щодо приватизації зазначеного житла та мав лише право користування нею. При цьому жодних перепон щодо реєстрації за вказаною адресою позивача [PERSON] в ході судового розгляду справи не встановлено. Пояснення як самої позивачки, так і свідчення свідків, пояснення представника [PERSON] дають суду можливість зробити висновок, що поселилась позивач в спірній квартирі зі згоди [PERSON] , але її право користування житлом не було оформлено згідно норм діючого законодавства. [PERSON] не реалізувала своє право користування з 2006 року, тобто доводи позивача щодо порушення її прав на користування житлом іншими участкниками справи, є неспроможними. Таким чином, судом встановлено, що ні позивачем, ні [PERSON] не було здійснено відповідних дій щодо реєстрації позивача в спірному житлі, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заперечення представника Київської районної адміністрації є обгрунтованими. Доводи представника відповідача Київської районної адміністрації ОМР повністю узгоджуються з правовими нормами щодо правовідносин, які зафіксовані в даному спорі, також базуються на діючих нормах житлового законодавства. Так, судом встановлено, що позивач та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. При цьому вказані обставини були встановлені і апеляційним судом в Постанові Одеського апеляційного суду від 10.07.2019 року, а саме, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року по 04.10.2017 року проживали разом у фактичних шлюбних відносинах. Але, враховуючи мету встановлення даного факту, суд звертає увагу на те, що вказаний факт не має юридичних наслідків та не є підставою для укладення Київською районною адміністрацією Одеської міської ради з [PERSON] договору найму вказаного приміщення. Таким чином, вимоги щодо визнання позивача наймачем житла та обов`язку укласти з нею договір найму житла за вказаною адресою є безпідставні. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач дійсно переїхала з м.Горлівки Донецької області до міста Одеси в 2006 році та має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , з 2009 року. Вказані обставини були підтверджені письмово /а.с.86/. Доводи позивача щодо неможливості її проживання за адресою реєстрації судом відхиляються, оскільки не були доведені належними доказами. Окрім того, матеріали справи містять інформацію, що позивач вважає себе переселенкою з Донбасу. Дані пояснення судом також відхиляються як такі, що не мають відношення до подій 2014 року та статусу вимушених переселенців, оскільки належними та допустими доказами судом встановлено, що позивач переїхала до м. Одеси в 2006 році, тобто задовго до зазначених подій, та має офіційну реєстрацію в м. Одесі з 2009 року. Доводи представника третьої особи [PERSON] щодо статусу позивача як квартирантки, судом відхиляються, оскільки не були доведені належними доказами. Судом приймаються пояснення представника [PERSON] , що дочка деякий не довготривалий час проживала разом з батьком. Вказані пояснення були підтверджені і поясненнями позивача. Однак, встановлені обставини свідчать що сторони мали спілкування, але не впливають на висновки суду по суті спору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed