Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

16 грудня 2019 року на адресу суду поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 04 липня 2008 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. В обгрунтування позовної заяви зазначала про те, що від даного шлюбу у них з відповідачем народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні погляди на життя і сімейні відносини. Вони із відповідачем [PERSON] проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства. Вона, [PERSON] , проживає з іншим чоловіком, з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах, вони створили з ним сім`ю і мають намір зареєструвати відносини, також вона вагітна від цього чоловіка. На даний час шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом про розірвання шлюбу. В судове засідання, яке було призначено на 11 червня 2020 року о 10.00 год., позивач [PERSON] не з`явилася та подала до суду заяву, в якої вбачається, що вона просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання, яке було призначено на 11 червня 2020 року о 10.00 год., не з`явився. Однак, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу та просить суд розглядати справу за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в ній наявні достатні дані про їх права та взаємовідносини. У відповідності до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання 11 червня 2020 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved