Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

17.10.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 січня 1983 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сумісне проживання припинили, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, а тому просить про його розірвання. В судове\~ засідання\~ сторони не зявилися, перед початком судового засідання направили до суду письмові заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позивач вказує, що підтримує позов та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - [PERSON], відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Під час розгляду справи по суті судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Мордіна) [PERSON] зареєстрували шлюб 21 січня 1983 року, що вбачається зі свідоцтва про шлюб виданого Виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Миколаївської області, актовий запис № 14 (а.с. 8). Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що шлюбне життя подружжя не склалося. Сторони припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. Згідно ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На підставі викладеного, враховуючи позиції сторін, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та\~ збереження сімї є недоцільним. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Таким чином, у відповідності до ст. 113 СК України, позивачу [PERSON] після розірвання шлюбу слід залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу. У відповідності до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 704.80 грн., який, у звязку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на її користь (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved