Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

16 квітня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка становить 36 166,30 грн. та судового збору в сумі 1762,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, про те, що відповідно до укладеного договору №б\\н від 15 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до умов кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Позивач надав вказані кредитні кошти відповідачу, тим самим своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед останнім згідно кредитного договору. Проте відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконує. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 28 лютого 2018 року складає 36 166,30 гривень, яка складається з: 5 000 грн. - заборгованість за кредитом; 26 367,90 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2 600,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 698,40 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача Гулкевич Н.І. не з`явилась, подала заяву про згоду на розгляд справи у її відсутності. Просила ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 20 серпня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається із укладеного договору №б\\н від 15 травня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60% відсотків в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60% відсотків в рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань за договором № б/н від 15 травня 2012 року, у встановлений договором строк не повернув кредиту, не сплатив відсотків та передбачених договором платежів. В результаті цього утворилась заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку станом на 28 лютого 2018 року заборгованість за кредитним договором становить - 36 166,30 гривень, з яких: 5 000 грн. - заборгованість за кредитом; 26 367,90 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2 600,00 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1698,40 грн. - штраф (процентна складова). Згідно вказаного розрахунку останні проплати відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором мали місце 15 червня 2015 року у розмірі 6 707,56 грн. - погашення процентів та 7 990,67 грн. - сума погашення за наданим кредитом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відтак, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 5 000,00 гривень підлягає задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 367,90 гривень. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені, штрафу). Крім суми всієї заборгованості за Кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 600 гривень, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00гривень, штраф (процентна складова) - 1 698,40 гривень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. До 15 травня 2013 року відповідач мав повністю погасити кредит, отже з наступного дня від цієї дати позивач довідався про порушення свого права. З даним позовом банк звернувся в суд через 4 роки 11 місяців - 16 квітня 2018 року. Таким чином, позивачем при подачі позову з вимогами про стягнення неустойки (пені) та штрафу пропущено і спеціальну позовну давність в один рік. Кредит відповідачу надавався на споживчі потреби. Отже на правовідносини між сторонами розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10 листопада 2011 року по справі №1-26/2011. Застосування позовної давності у даній категорії спорів є обов`язком суду незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки, позовна давність до стягнення пені та штрафу за Кредитним договором з відповідача закінчилась 16 травня 2013 року, суд вважає, що у цій позовній вимозі слід відмовити за спливом строку позовної давності, за виключенням штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00грн. Відтак, заборгованості за кредитом в розмірі 5 000 гривень, заборгованість по процентах за користування кредитом - 26 367,90 гривень, штраф - 500,00 грн. - підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial