Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

16 червня 2014 року [PERSON] звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування шкоди. (а.с. 2-4) Позивач у позовній заяві та представник позивача у судовому засіданні посилались на те, що 26 вересня 2013 року між відповідачами було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8546449, предметом якого виступають майнові інтереси страхувальника, що пов'язані із відшкодуванням шкоди, яка може бути заподіяна життю, здоров'ю або майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого полісом транспортного засобу, тобто автомобіля «Шкода Супер Б», державний номер [NUMBER], який перебував у користуванні відповідача [PERSON] 01 листопада 2013 року близько о 09-00 год. в м. Дніпропетровськ по вул. Ю.Савченко з вини водія [PERSON], який не надав переваги автомобілю позивача, що рухався по головній дорозі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Міцубіші», державний номер [NUMBER], та забезпеченого за полісом АС/8546449 автомобіля відповідача [PERSON] «Шкода Супер Б», державний номер [NUMBER]. Внаслідок зазначеної ДТП, автомобілю «Міцубіші», державний номер [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності було завдано механічних ушкоджень, у зв'язку з тим, що учасники ДТП дійшли згоди щодо обстави, причин та умов скоєння ДТП, страхувальниками на підставі ч. 2 ст. 32 Закону було використано право складання повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну пригоду без виклику співробітників ДАІ, яке 01.11.2013 року було надано до страхової компанії. Однак, страхова компанія свої зобов'язання не виконує, про прийняте рішення позивача не повідомляє, страхове відшкодування не сплачує, разом з чим, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, оскільки станом на час звернення до суду страховою компанією рішення про виплату страхового відшкодування, яке повинно було бути ухвалене відповідачем в строк до 05.02.2014 року не прийнято, страхова виплата не здійснена, то термін прострочки складає 119 днів, а отже розмір пені становить 1 016 грн. 40 коп. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що обов'язок по відшкодуванню заподіяних [PERSON] збитків, який становить вартість відновлювального ремонту за вирахуванням франшизи та з урахуванням пені - 25 016 грн. 40 коп., покладається на страховика, а встановлена полісом АС/8546449 франшиза у розмірі 1 000 грн., та різниця вартості відновлювального ремонту, що перевищує ліміт страховика - 6 116 грн. 04 коп. має бути компенсована безпосередньо винною у ДТП особою [PERSON], тому позивач звернувся до суду та просив суд стягнути на свою користь зі страхової компанії суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 000 грн. та пеню у розмірі 1 016 грн. 40 коп., а також стягнути з [PERSON] на свою користь розмір франшизи у сумі 1 000 грн. та матеріальний збиток у розмірі 6 116 грн. 04 коп., та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. (а.с. 2-4) У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. (а.с. 41) Представник відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надіслав на адресу суду клопотання в якому просив суд розглянути дану справу за відсутності свого представника. (а.с. 23, 25, 31-32, 37, 40) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. (а.с. 22, 24, 31, 36 ) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2013 року близько о 09-00 год. в м. Дніпропетровську по вул. Ю.Савченко з вини водія [PERSON], який не надав переваги автомобілю позивача, що рухався по головній дорозі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Міцубіші», державний номер [NUMBER], та забезпеченого за полісом АС/8546449 автомобіля відповідача [PERSON] «Шкода Супер Б», державний номер [NUMBER], внаслідок зазначеної ДТП автомобілю «Міцубіші», державний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, однак водії-учасники події дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП, та використали своє право на складання Європротоколу про дорожньо-транспортну пригоду без виклику співробітників ДАІ, що підтверджується копією Європротоколу та копією повідомлення потерпілого від 04.11.2013 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 6-7) Встановлено, що 26 вересня 2013 року між відповідачами по справі було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8546449, предметом якого виступають майнові інтереси страхувальника, що пов'язані із відшкодуванням шкоди, яка може бути заподіяна життю, здоров'ю або майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого полісом транспортного засобу, тобто автомобіля «Шкода Супер Б», державний номер [NUMBER], який перебував у користуванні відповідача [PERSON], що підтверджується копією полісу страхування № АС/8546449, наявною в матеріалах справи. (а.с. 5) Також, судом встановлено, що транспортний засіб марки «Міцубіші», державний номер [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ, наявною в матеріалах справи. (а.с. 6) Встановлено, що 01.11.2013 року позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про отримання страхового відшкодування внаслідок страхового випадку, дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.11.2013 року, однак на момент звернення до суду позивач не відповідно до укладеного між відповідачами полісу, що підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні та копією заяви від 05.11.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 8) Крім того, судом встановлено, що транспортному засобу марки «Міцубіші», державний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON] було завдано механічних ушкоджень внаслідок ДТП, яка мала місце 01.11.2013 року на суму 31 116 грн. 04 коп., що підтверджується копією рахунку на оплату № 377 від 05.11.2013 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 8) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з п. 1,3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 ст. 11 ЦК України також передбачено, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Спеціальний законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (надалі - Закон). Відповідно до ст. 2 Закону встановлено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтею 1.3. Закону визначено, що потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із п.22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36.2. Закону виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування та документів зазначених у ст. 35 цього Закону. Згідно змісту ст. 33.2. Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.5, 36.6 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд при розгляді позовних вимог приймає до уваги, що відносини, які виникли між сторонами регулюються спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, позивачем були надані всі необхідні документи передбачені ст. 35 цього Закону для виплати страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яка мала місце 01.11.2013 року, однак відповідач ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не виконала свої зобов'язання за договором страхування належним чином та в повному обсязі з дотриманням всіх вимог чинного законодавства, тому суд враховуючи встановлений максимальний ліміт виплати страхового відшкодування при використанні учасниками ДТП Європротоколу, який складає 25 000 грн. та розмір франшизи у сумі 1 000 грн. на яку повинно бути зменшена страхова виплата, у зв'язку з чим, вважає необхідним позовні вимоги в даній частині задовольнити та стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування несплаченого страхового відшкодування суму у розмірі 24 000 грн. Окрім цього, суд приймає до уваги, що відповідачем в порушення вимог закріплених ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не було прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його позивачу у передбачений законом строк, внаслідок чого, суд вважає необхідним застосувати до виниклих правовідносин вимоги передбачені п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», врахувавши кількість днів прострочення відповідачем страхової виплати які складають 121 день та нарахувати відповідачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування позивачу у розмірі 1 016 грн. 40 коп. Приймаючи до уваги вищевикладене, вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення на свою користь матеріальних збитків та розміру франшизи, суд враховує встановлений розмір франшизи полісом страхування № АС/8546449, який складає 1 000 грн., та різницю відновлювального ремонту транспортного засобу, який належить позивачу, що перевищує ліміт страхової виплати на суму 6 116 грн. 04 коп., а тому повинний бути компенсований винною особою у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 01.11.2013 року, якою є відповідач [PERSON], тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріального збитку суму у розмірі 6 116 грн. 04 коп. та франшизу у розмірі 1 000 грн., а разом 7 116 грн. 04 коп. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховує результат вирішення справи, розмір понесених позивачем судових витрат та витрат на правову допомогу (а.с. 1, 12), та вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати покласти на відповідачів стягнувши з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок повернення судових витрат суму у розмірі 1 836 грн. 33 коп., а саме з кожного - 918 грн. 16 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved