overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя в них не склалося, виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Подальше збереження шлюбу є неможливим та недацільним. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. До судового засідання позивач не зявився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові, підтвердив, просив позов задовольнити. До судового засідання відповідач не зявилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було укладено шлюб, який був зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФП № 111445 від 29.01.2015 року. Від шлюбу подружжя має сина: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 214142, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції від 25 вересня 2014 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 2953. Подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. В сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені почуття любові та взаєморозуміння один до одного через суттєві розбіжності у поглядах на життя, несумісність характерів У звязку з цим з липня 2015 року подружні відносини між позивачем та відповідачкою були припинені. З цього часу вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Суперечок щодо місця проживання дитини немає. Дитина, після розірвання шлюбу, за попередньою домовленістю сторін залишається проживати з матірю за її постійним місцем проживання [INFO]. Подальше збереження шлюбу є неможливим та недоцільним. Примирення між сторонами неможливо. За такого, суд вважає, що їх сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернувшись до суду просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання двох дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Позивач в судове засідання не з'явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих обставин. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, та обставини позову не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне положення платника аліментів, наявність у нього непрацездатних батьків, дітей, стан його здоров'я і інші істотні обставини, крім того відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України при стягненні аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Тому відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) на утримання дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], до повноліття дітей на користь позивача. На підставі ст.ст. 180, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Вказує, що з 07.12.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. 06.01.2008 року в сторін народився син [PERSON]. Зазначає, що дитина перебуває на її утриманні, із відповідачем не досягнуто домовленості щодо утримання дитини. Просить стягнути із відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала на адресу суду заяву, якою просила позовні вимоги задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подав, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Суд дослідивши та оцінивши подані докази прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Як вбачається із пояснень позивача, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 07.12.2007 року. 06.01.2008 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 067652 від 25.01.2008 року (а.с.4). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не надав суду заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог, не надав суду доказів про власний стан здоровя та матеріальний стан, а тому, суд приходить до висновку, що з [PERSON] в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 1000 грн. щомісячно з дня подачі позовної заяви, що не суперечить вимогам ст. 191 СК України до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 487,20 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 28 листопада 1992 року в Троїцько-Сафонівській сільській раді Казанківського району Миколаївської області, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалось внаслідок того, що відповідач зловживає алкоголем, висловлює погрози по відношенню до неї, ображає її, що призвело до припинення шлюбних відносин 09 листопада 2015 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на зазначені в позовній заяві обставини та пояснила, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. Відповідач [PERSON] 24.11.2015 року надав до суду заперечення проти позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому зазначив, що він просить суд допомогти в збереженні сімї. Однак, в судовому засіданні відповідач відмовився від заперечення, позов визнав, вказав, що згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ФП №296945 виданого 28.11.1992 року видно, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1992 року, про що зроблено запис за №11. Відповідно до довідки від 16.11.2015 року №935 виданої Троїцько-Сафонівською сільською радою Казанківського району Миколаївської області видно, що до складу сімї [PERSON] входять чоловік - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюбні відносини подружжя припинилися 09 листопада 2015 року, сумісне життя останніх не склалось. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст.88 ЦПК України належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму судового збору у розмірі 487,20 грн. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись у позовній заяві на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 15.06.2012 року, зареєстрованому в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 257. Від шлюбу сумісних ідтей не мають. Через різні погляди на життя, між ними з грудня 2012 року припинені шлюбні відносини, ведення спільного господарства, спільне мешкання. Зберігати шлюб з відповідачем вона не бажає, вважає, що збереження шлюбу не можливо, просить суд шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст. ст. 169, 224-225 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15.06.2012р., шлюб зареєстровано Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 257 (а.с.8). Від шлюбу дітей не мають. Також судом встановлено, що між сторонами по даній справі з грудня 2012 року були фактично припинені подружні стосунки, ведення спільного господарства та спільне проживання через різні погляди на життя. Зберігати сім`ю позивач не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини та приймаючі до уваги, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по даній справі з грудня 2012 року припинені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, відповідач, належно повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з»явився, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій посилається на те, що з 29.06.2013 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Шлюб у неї повторний, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні і мешкає з нею. Подружні стосунки припинили з відповідачем у жовтні 2015 року у зв`язку з суперечками. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Спору про майно, житло не мають. Витрати, пов`язані з розглядом справи, вирішать між собою. Після розірвання шлюбу залишить прізвище [PERSON], тому що дитина носить прізвище батька. Відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, тому що вважає, що сім`я розпалась. Подружні стосунки не підтримують з жовтня 2015 року. Батьківство своє він не оспорює. Розуміє, що до повноліття повинен матеріально утримувати дитину і приймати участь у її вихованні. Дитина живе з матір`ю, проти чого він не заперечує. Спору про майно, житло між ним і позивачкою немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 29.06.2013 року. Шлюб зареєстрований Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 120. Шлюб у позивачки повторний, у відповідача перший. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері, відповідач зобов`язався надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, приймати участь у вихованні неповнолітнього сина, погодився, щоб після розірвання шлюбу дитина залишалася жити з матір`ю. Сторони підтвердили в судовому засіданні, що з жовтня 2015 року не підтримують подружні стосунки. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Обоє наполягають на розірванні шлюбу. Не мають спору про житло, майно. Витрати, пов`язані з розглядом справи, вирішать між собою. Позивачка просить залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], до Чернігівської міської ради про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування майна [PERSON], яка померла 21.04.2015 року. В обґрунтування позову зазначила, що за життя [PERSON], яка є бабусею малолітнього позивача по лінії батька, не здійснила реєстрацію права власності на належну їй квартиру, що унеможливлює отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі. У судовому засіданні законний представник малолітнього позивача заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача не з'явився, про день і час розгляду справи сповіщався належним чином. Заслухавши пояснення законного представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON], [INFO], є онуком [PERSON], яка померла 21.04.2015 року, по лінії батька. Батько малолітнього позивача [PERSON], помер 20.03.2014 року (а. с. 4-7). На підставі реєстраційного посвідчення Чернігівського обласного виробничого обєднання технічної інвентаризації від 11.06.1992 року [PERSON] набула право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS], яка була повністю виплачена нею в 1992 році (далі квартира, а. с. 5, 8). При цьому за життя [PERSON] не вчинила дії, спрямовані на державну реєстрацію права власності на квартиру. У звязку зі смертю [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, в тому числі й на квартиру. В силу положень статей 1261, 1266 Цивільного кодексу України єдиним спадкоємцем майна [PERSON] першої черги за законом за правом представлення є малолітній позивач. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк законний представник позивача подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини [PERSON] Втім, у звязку з тим, що за життя [PERSON] не вчинила дії, спрямовані на здійснення державної реєстрації права власності на належну їй квартиру, на теперішній час позивач позбавлений можливості отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину бабусі, що є підставою для захисту його прав у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сімейні відносини припинені у листопаді 2014 року звязку з несумісністю характерів. Спору про поділ майна не заявила. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу за її відсутності. Справа розглянута у відсутності позивача на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У своїй письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден та просить суд розглянути справу за його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлеглим повному задоволенню з наступних підстав: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Торезького міського управління юстиції у Донецькій області України,за актовим записом №187. Подружжя припинили шлюбні відносини, на розірвання шлюбу згодні. Майнового спору не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін і це має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 06.03.2003р. з відповідачем було укладено шлюб який був зареєстрований Курячівською сільською радою, Старобільського району, Луганської області. Шлюбні стосунки були припинені з листопада 2014р. і звернулись до суду про розірвання шлюбу, який було розірвано 25.11.2014р. Від цього шлюбу народився син [PERSON] 02.05.2003р. та донька [PERSON] 23.04.2008р. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. В своїй письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі і просила суд розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Своїх заперечень суду не надав. Про причини неявки до суду не повідомив. Від нього не надійшла заява про відкладення справи. Справа розглянута у відсутності сторін на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних доказів. За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. 08.12.2015 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: У свідоцтві про народження дітей відповідач записаний їх батьком (а.с.6-7). При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що у відповідності зі ст.51 Конституції України кожний з подружжя має рівні права й обов'язки, а також батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

16.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного нажитого майна подружжя. Зазначає, що 15 вересня 1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано за рішенням суду від 08.05.2014 року. За час перебування в шлюбі ними на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 року було придбано гараж, що знаходиться за адресою [ADDRESS], а державна реєстрація права власності була здійснена за відповідачем. Просить визнати за нею право власності на ? частину цегляного гаража, що знаходяться за адресою [ADDRESS] як частку у спільному майні подружжя. У судове засіданні представник позивача [PERSON] не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила розгляд справи проводити у її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається особою на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі - СК) України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 15.09.1994 року по 08.05.2014 року, що вбачається із копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2014 року (а.с.6). 06.03.2002 року відповідачем [PERSON] було придбано цегляний гараж за номером [ADDRESS], площею 16,7 кв.м., що вбачається із копії договору купівлі-продажу, посвідченого призваним нотаріусом Зубенко Т.І., за реєстровим № 956 (а.с. 56 інвентаризаційної справи № 191). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Взаємної згоди щодо поділу цегляного гаража сторони не дійшли, договору не укладали. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу та відповідачу належить по ? частині спірного цегляного гаража кожному. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частину цегляного гаража, що знаходяться за адресою [ADDRESS] як частку у спільному майні подружжя.

Outcome: approved