Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

15 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , померлого [INFO] , з вересня 2005 року по вересень 2014 року. Визнати за [PERSON] , уродженкою міста Миколаєва, [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків [NUMBER] , право користування та наймачем квартири за номером [ADDRESS] . Зобов`язати відповідача по справі, Миколаївську міську раду змінити договір найму жилого приміщення - квартири за [ADDRESS] , змінивши померлого [INFO] наймача - [PERSON] , на нового наймача - [PERSON] та укласти з нею, договір найму жилого приміщення і відкрити на її ім`я особовий рахунок на квартиру. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] , [INFO] , є вдовою, [PERSON] , померлого [INFO] , який був учасником бойових дій, з вересня 2005 року по теперішній час постійно, безперервно проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать акти про проживання від 20.02.2017 р. та 23.05.2019 року, медична книжка, спільні фото, покази свідків. Позивачка доглядала батьків наймача похилого віку, господарювала, проводила поточні ремонти та покращення у квартирі, вела з наймачем спільне господарство і як наслідок бажає бути наймачем за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача, відсутні інші повнолітні члени сім`ї наймача, які б були зареєстровані на спірній житловій площі. Представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач подав відзив на позовну заяву та просив відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи просив справу розглядати за їх відсутності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та докази, що містяться в ній, допитавши свідків суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Позивач по справі, [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Миколаєва, є вдовою, [PERSON] (про це свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане 06.09.2014 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції), померлого [INFO] ( про це свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21.03.2016 р. видане виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області), який був учасником бойових дій (посвідчення серія [NUMBER] , видане 15.07.2015 р., ДСУ у справах ВВ та учасників АТО), з вересня 2005 року по теперішній час постійно, безперервно проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать акти про проживання від 20.02.2017 р. та 23.05.2019 року, медична книжка, спільні фото. Відповідно до ч. 5 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту щодо проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до Постанови №7 від 30.05.2008 р. Пленуму ВСУ, «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини( четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК (2947-14) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України). Положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 ЦПК України встановлено виключне право кожної особи самостійно визначати найбільш ефективний спосіб захисту своїх прав, ніхто не вправі обмежувати будь-кого у вільному обранні способу захисту своїх прав. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положенням ч.ч.1,2 ст. 61 ЖКУ користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до свідоцтва за №169, видане відділом обліку та розподілу житла на підставі рішення виконкому міської ради №876 від 20.08.2012 року про переоформлення, об`єднання, поділ особового рахунку відкрити рахунок на гр. [PERSON] на житлову площу 30,2 кв.м. по [ADDRESS] з правом укладення договору на житлові площі. Основний рахунок, відкритий раніше на цю житлову площу на ім`я гр. [PERSON] закрити. Відповідно до свідоцтва про смерть від 09.09.2011 р., серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер, який був батьком [PERSON] . Договір найму жилого приміщення видано 12 лютого 1972 року на його ім`я. Матір [PERSON] , [PERSON] , також померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть від 15.12.1999 р., серія [NUMBER] , видане Воскресенською селищною Радою Жовтневого району Миколаївської області. [PERSON] , почав оформлювати необхідні документи на квартиру, з метою її приватизації, але не встиг. За життя [PERSON] уклав 01.10.2012 р. договір про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення з ТОВ «Николаевдмсервис», 13.03.2014 р. договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з ТОВ «Николаевдомсервис», замовив у 2012 році в ПАТ по газопостачанню та газифікації Управління експлуатації газового господарства м. Миколаєва проектно - конструкторської групи робочий проект щодо встановлення газового лічильника у вищевказаній квартирі, де проживав сім`єю. У відповідності до Витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 48225757, виданого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 214/2016, номер у Спадковому реєстрі: 58880763, спадкодавцем є [PERSON] , спадкоємцем - [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст. 64 ЖКУ: «Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї , які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до ст. 106 ЖКУ: «Повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї , які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК),т члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому права вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї на зміну договору. Будь яких договорів під час вселення позивачки до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості її проживання не укладалось. Позивач вселилась 2005 року до спірної квартири зі згоди всіх інших мешканців, а саме батька чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] та матері чоловіка - [PERSON] , померлої [INFO] , як дружина останнього наймача квартири, не була зареєстрована в квартирі, але постійно в ній мешкала та мешкає дотепер. Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судовим рішенням за позовом наймача за життя останнього або наймодавця чи інших членів сім`ї позивач такою, що була незаконно вселена, не набула або втратила право користування спірною квартирою, не визнавалась. Тому позивач має право у відповідності до положень ч. 1 ст. 106 ЖК України ставити питання про визнання її наймачем спірної квартири замість померлого наймача та, відповідно, про зміну договору найму кімнати у спірній квартирі. Статтею 18 ЖК України передбачено, що управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. У той же час, виходячи з роз`яснень, наданих в п.4 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст. 61 ЖК України житлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред`являти позив про визнання наймача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак, у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації , або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно ст. 18 ЖК України, належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Правила, встановлені частиною першої цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей народного господарства (частина перша статті 114), крім випадків, коли наймач одержав жиле приміщення не у зв`язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення, а також на приміщення в будинках колгоспів. Будь-яких договорів під час вселення позивачки до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості її проживання не укладалось. 10.10.2016 року позивачка по справі звернулася з заявою до адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради з проханням визнати її наймачем квартири за номером [ADDRESS] та отримала таку відповідь: «Ваше звернення щодо зміни договору найму на кв. [ADDRESS] на Ваше ім`я було розглянуто 18.01.2017 року на засіданні громадської комісії з житлових питань. З наданих Вами документів вбачається, що Ви не зареєстровані в зазначеній квартирі і відсутні належним чином оформлені документи, які підтверджують факт Вашого фактичного проживання разом з основним квартиронаймачем. З урахуванням викладеного, комісією прийнято рішення про відмову у переоформлені особового рахунку на кв. [ADDRESS] на Ваше ім`я. Враховуючи вимоги ст. 106 Житлового кодексу УРСР Ви можете вирішувати своє питання в судовому порядку». 11.07.2018 р. позивачка звернулася до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з приводу надання інформації про зареєстрованих осіб за вищевказаною адресою та отримала таку відповідь: «Розглянувши заяву № К - 06 від 11.07.2018 року, щодо надання довідки про зареєстрованих (проживаючих) осіб за адресою: [ADDRESS] , повідомляємо наступне. Порядок реєстрації місця проживання врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» №1382- VI від 11.12.2003 (далі - Закон). З метою реалізації повноважень органів місцевого самоврядування щодо виконання своїх функцій з реєстрації осіб постановою Кабінетів Міністрів України від 02.03.2016 №207 затверджено Правила реєстрації місця проживання (далі- Правила), які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Порядок), які набрали чинності 05.04.2016. Відповідно до абзацу 8 статті 3 Закону документом, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, є довідка про реєстрацію місця проживання. Інших видів документів(довідок), які б видавались органом реєстрації особі за її вимогою та які підтверджують реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, Законом не передбачено. Статтею 11-3 Закону визначено порядок доступу до реєстрів територіальних громад. Так, доступ до інформації, що міститься у реєстрах територіальних громад, здійснюється з дотриманням вимог цього Закону, Законів України» та «Про захист персональних даних». З аналізу наведених норм вбачається, що орган реєстрації (департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради) надає інформацію з реєстру (персональні дані) у спосіб та порядку визначеному Законом України «Про захист персональних даних», тобто запит до персональних даних повинен відповідати визначеним статтею 16 зазначеного закону. Таким чином, нормами чинного законодавства, які визначають повноваження департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в частині здійснення реєстрації та зняття с реєстрації місця проживання/перебування осіб, не передбачено надання департаментом будь-якої довідки, окрім довідки про реєстрацію місця проживання , яка видається на особисте звернення особи. Позивач звернулася до Миколаївської міської ради Управління комунального майна письмово та отримала таку відповідь від 30.08.2019 р. за вих. № 1648/10/01/08/19: «На вашу заяву від 26.07.2019 р., повідомляємо, що в архівних матеріалах управління відсутні документи необхідні для приватизації житла по [ADDRESS] . Позивач звернулася до Миколаївської міської ради Управління комунального майна письмово та отримала таку довідку від 09.09.2019 р., за вих. № 1727/10/08/19: «Видана [PERSON] в тому, що квартира [ADDRESS] є неприватизованою.» Також позивач звернулася з повним пакетом документів до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та отримала таку відповідь від 05.11.2019 №5964/02.02.01 - 40/14/19: «Ваше звернення з питання переоформлення договору найму житлового приміщення по [ADDRESS] з [PERSON] було розглянуто на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради. Враховуючи відсутність у наданих документах довідки про Вашу реєстрацію в житловому приміщенні по [ADDRESS] , яка видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання (ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»), громадською комісією з житлових питань (протокол № 22 від 16.10.2019 р.) вирішено повернути пакет документів, щодо переоформлення договору найму житлового приміщення по [ADDRESS] , як такий, що не містить усіх документів необхідних для отримання адміністративної послуги «Видачи дозволу на переоформлення договору найму на житлове приміщення державного/комунального житлового фонду». Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, відповідно до статті 19 Конституції України, зобов`язані діяти на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У житловому приміщенні по [ADDRESS] , за відомостями департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, відсутні зареєстровані особи, тому територіальною громадою м. Миколаєва, в особі Миколаївської міської ради, проводиться робота по сбору інформації та документів, щодо подальших дій стосовно квартири [ADDRESS] , яка є комунальною власністю міста.» У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Миколаївська міська рада, яка є власником житлового фонду до якого відноситься неприватизована квартира за номером [ADDRESS] та до повноважень якої входить прийняття рішень щодо зміни договору найму житлового приміщення, а просить лише змінити існуючий договір. Оскільки наймач житлової квартири помер, а позивачка постійно проживала та вела спільне господарство у цій квартирі з ним, сплачувала та сплачує комунальні послуги до теперішнього часу, бажає бути наймачем квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, також відсутні інші повнолітні члени сім`ї наймача, які б були зареєстровані на спірній житловій площі. У власності позивачки будь-якого іншого нерухомого майна немає. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факти постійного проживання [PERSON] з померлим в квартирі [ADDRESS] . Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved