Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

16.02.2018року [PERSON]звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», [PERSON], [PERSON], в якій просить суд розірвати трудовий договір між нею - [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» з 20 липня 2017року, визнати повноваження директора [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» [PERSON] припиненими з 20 липня 2017року, а також стягнути з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», [PERSON], [PERSON] солідарно на її - [PERSON] користь судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06.08.2014року було проведено державну реєстрацію [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», яке знаходиться за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Грецька, 1А, нежитлове приміщення 1А, засновниками (учасниками) вказаного товариства є [PERSON] та [PERSON]. Керівником даного товариства, як вказує позивач, було обрано (призначено) її - [PERSON] згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» з 05.09.2016 року. Позивач зазначає, що 01.07.2017 року загальними зборами та засновником TOB ІТК Лідер-7 [PERSON] була отримана від неї як директора - [PERSON] заява про звільнення з посади директора за згодою сторін з 20.07.2017року у звязку з відбуттям у тривалу відпустку по вагітності та родам, та у звязку із фактичною неможливістю виконувати свої службові обовязки. Однак, як вказує позивачка, збори учасників проведені не були, рішення щодо її вимог не прийнято. З урахуванням викладеного, з посилання на ст.ст. 21, 24, 38, 48, 49 КЗпП України, вважаючи бездіяльність відповідачів ТОВ «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», [PERSON] та [PERSON] щодо припинення з нею трудових відносин протиправною та такою, що порушує її трудові права як працівника, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.\~від 26.02.2018року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», [PERSON], [PERSON] про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобовязання внести записи до трудової книжки було залишено без руху. 23.03.2018року від [PERSON]надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.03.2018року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою[PERSON]до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», [PERSON], [PERSON] про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобовязання внести записи до трудової книжки. Розгляд справи\~призначено в\~порядку загального\~позовного провадження.Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 10.09.2018року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 14.11.2018року позивач не зявився, однак 14.11.2018року її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у підготовчі та судові засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідачі [PERSON] та\~[PERSON]про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлялися належним чином, у підготовчі та судові засідання не з'явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзиви на позовну заяву не надали. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.1 та п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:\~юридичним особам\~та фізичним\~особам -\~підприємцям -\~за адресою\~місцезнаходження (місця\~проживання),\~що зазначена\~в Єдиному\~державному реєстрі\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до п. 99\~постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Відповідно до п. 116\~розділу «Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів» постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення. З матеріалів справи вбачається, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання». З пунктів 99 та 116 указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його спливу було повернуто за зворотною адресою. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судових повісток відповідачами та повернення їх до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідачів щодо їх належного отримання, тобто є власною волею відповідачів. У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1\~статті 8 ЦПК України\~ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2\~статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень»\~усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»\~для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»). Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачів за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до\~ст. 23 КЗпП України\~трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Частиною 1\~ст. 145 ЦК України\~передбачено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Положеннями статті\~58\~та статті\~41 Закону України «Про господарські товариства»\~визначено, що до компетенції загальних зборів учасників належить вирішення питання про утворення та відкликання виконавчого органу товариства. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 06.08.2014року було проведено державну реєстрацію [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», місцезнаходження: Одеська область, м. Одеса, вул. Грецька, 1А, нежитлове приміщення 1А, засновниками (учасниками) вказаного товариства є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4-5). Позивач - [PERSON] на підставі протоколу №1-09-2016 загальних зборів учасників [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» від 02 вересня 2016року, призначена на посаду директора [PERSON] з 05 вересня 2016року (а.с. 8). Враховуючи принцип\~дії закону\~у часі,\~до вказаних\~правовідносин підлягає\~застосуванню Закон\~України «Про\~господарські товариства»,\~який був\~чинним станом\~на день\~подання заяви\~про звільнення,\~оскільки відповідну\~заяву було\~подано 01\~липня 2017року,\~а Закон\~України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», який діє на сьогоднішній день, було прийнято 06.02.2018року. Так, відповідно до\~статті 4 Закону України «Про господарські товариства»\~товариство з обмеженою відповідальністю створюється і діє на підставі статуту. Установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. У відповідності до ч.1\~ст. 58 Закону України «Про господарські товариства»\~вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Частинами 3, 5 статті 61 даного Закону визначено, що загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах. Відповідно до\~ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. У відповідності до ст. ст.\~97\~та\~98 ЦК України\~органами управління товариства є загальні збори його учасників, які мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Нормою частини 1\~ст. 38 КЗпП України\~визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. 01 липня 2017року позивач - [PERSON] звернулася до [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» з заявою, в якій просила звільнити її з займаної посади директора за згодою сторін з 20.07.2017року у звязку з тим, що вона відбуває у тривалу відпустку по вагітності та пологам і неможливістю працювати взагалі (а.с. 11). Зазначена заява була отримана [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» 01.07.2017року (а.с. 11). Разом з\~тим, загальних зборів учасників [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7» проведено не було, відповідного рішення про звільнення прийнято не було. З листків непрацездатності від 20.07.2017року та від 20.10.2017року вбачається, що [PERSON] звільнена від роботи у звязку з вагітністю та пологами (а.с. 9-10). Крім того, з копії медичного свідоцтва про народження №1850 від 17.10.2017року та копії свідоцтва про народження вбачається, що 11 жовтня 2017року [PERSON] в пологовому будинку №5 м. Одеси народила дитину [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно зі\~ст. 21 КЗпП України\~сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках. Пунктом 1 частини першої\~статті 23 КЗпП України\~визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Статтею 36 КЗпП України\~передбачені підстави припинення трудового договору, до яких, зокрема, належать угода сторін; закінчення строку (п.п. 2, 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст. 45). Відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. При цьому суд зазначає, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Фактом попередження являється письмова заява працівника подана адміністрації у відповідному порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», по справах про звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Відповідно до вимог\~ст. 232 КЗпП України\~трудові спори безпосередньо розглядаються в судах і, як правило, це спори за позовами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу; керівника підприємства, установи, організації з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у ч. 3 ст.\~221\~і ст.\~222\~цього\~Кодексу. З урахуванням вищенаведеного, позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідачів (як власника та уповноважений ним орган) письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідачі не виконали свій обовязок оформити розірвання трудового договору укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Суд вважає бездіяльність відповідачів щодо припинення трудових відносин з позивачем, як протиправну та таку, що порушує трудові права останнього як працівника. За правилами, встановленими частинами третьою та шостою\~статті 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Таким чином, вимоги щодо розірвання трудового договору між позивачем та відповідачем [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-торгова компанія Лідер-7», визнання повноважень позивача як директора припиненими з 20 липня 2017 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що ні договором, ні законом не встановлено солідарного обовязку відповідачів по відшкодуванню судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн. в рівних частинах.

Outcome: partial