Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

17.05.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку. В своїй заяві він вказав, що 21.01.2016 року він та [PERSON], уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, а також земельної ділянки, площею 0,2500 га, які знаходяться за адресою: с. Нові Обіходи, вул. Залізнична, б.3, Немирівський район, Вінницька область. Житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вказаною адресою належить відповідачці на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.08.2007 року, серія САВ №158727, видане виконавчим комітетом Новообиходівської сільської ради Немирівського району Вінницької області на підставі рішення виконкому Новообиходівської сільської ради від 31.07.2007 року № 40. Право власності на даний житловий будинок зареєстровано Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] 21.08.2007 року записане в реєстрову книгу ФЖ1, номер запису: 256. Земельна ділянка, розміром 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: с. Нові Обіходи, вул. Залізнична, 3, Немирівський район, Вінницька область, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належить відповідачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія IІІ ВН №065681, виданого Новообиходівською сільською радою народних депутатів. Договір купівлі-продажу між ним та від повідачкою виконаний повністю. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу від 21.01.2016 року відповідачка передала йому ключі від будинку, технічну документацію на житловий будинок, правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, а також власноручно написала розписку про отримання від мене 150 000 (ста пятдесяти тисяч) гривень в рахунок продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, що знаходяться за адресою: с. Нові Обіходи, вул. Залізнична, б. 3, Немирівський район, Вінницька область. В даній розписці відповідачка також вказала, що вона зобовязується посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально в строк до 21.03.2016 року. З моменту укладення їхньої з відповідачем угоди він власними силами, за власні кошти зробив косметичний ремонт всього будинку та господарських будівель біля нього, доглядає та обробляє земельну ділянку. Він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою посвідчити угоду, укладену між нами, нотаріально, але вона постійно ухиляється від її нотаріального посвідчення, мотивуючи свої відмови то відсутністю коштів, то браком часу. А нещодавно відповідачка категорично заявила, що більше ніяких дій щодо оформлення документів вчиняти не буде, адже кошти вона отримала і вважає, що майно їй вже не належить. Відмова відповідачки від нотаріального посвідчення їхньої угоди дають йому підстави сумніватися щодо дійсних намірів відповідачки відносно продажу нею йому житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки. Такі дії відповідачки порушують його права, у звязку із чим він не маю можливості здійснити реєстрацію права власності житлового будинку та земельної ділянки, які набув на підставі договору купівлі-продажу. Згідно ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлено його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна сторона вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Між ним та відповідачкою 21.01.2016 року укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, площею 0,2500 га, які знаходяться за адресою: с. Нові Обіходи, вул. Залізнична, 3, Немирівський район, Вінницька область. На підтвердження укладення договору він, як покупець, передав відповідачці 150 000 (сто пятдесят тисяч) гривень, а остання прийняла гроші та передала йому ключі від будинку, технічну документацію на житловий будинок з господарськими будівлями, правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку, а також розписку про отримання грошей в сумі 150 000 (ста пятдесяти тисяч) гривень в рахунок проданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, та земельної ділянки. Зазначені дії, як з його сторони, так і зі сторони відповідачки свідчать про те, що вони домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та у повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу. В звязку з тим, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, він звертається до суду з даним позовом. У відповідності з п. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Представник позивача адвокат [PERSON], який діє згідно ордеру на надання правової допомоги в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надала суду нотаріально завірену заяву, в якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить суд розглянути справу без її участі. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як він відповідає вимогам закону, визнаний відповідачем та підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортними даними ( а. с. 7 ), копією розписки ( а. с. 9 ), копією договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки с. Нові Обіходи від 21.01.2016 року ( а. с. 10 ), копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду ( а. с. 11-13 ), копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно ( а. с. 14 ), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а. с. 15 ), копією державного акта на право приватної власності на землю Серія ІІІ-ВН № 065681 ( а. с. 16 ), копією висновку експерта про грошову оцінку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( а. с. 18-26 ), копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а. с. 27-30 ) та копією Державного акту на право приватної власності на землю Серія ІІІ-ВН № 065681 ( а. с. 30 ). Воля позивача та відповідача була направлена на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та земельною ділянкою та з цього приводу сторонами були виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу та проведений розрахунок, про що свідчить розписка Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст. 638 ЦК України угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~ Згідно ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а тому позивач фактично набув право власності на вищевказане нерухоме майно. Згідно п. «Г» ст. 128\~Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними після 31.12.2001 року\~право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~ст.120 Земельного кодексу України 2001 року. На підставі ч. 1\~ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином судом достовірно встановлено, що сторони у справі уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, виконали всі істотні умови даного правочину, однак в звязку з неможливістю посвідчення даного договору нотаріально, позивач позбавлений можливості оформлення придбаного майна, тому суд вбачає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved