Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

17.04.2020 року Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що14.09.2017 року між [PERSON] та НАСК «Оранта» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АК 7148845), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Ford Scorpio», державний номер [NUMBER] . 30.10.2017 року по вулиці Шолом-Алейхема в м. Біла Церква сталася автопригода за участю двох автомобілів: забезпеченого вищезазначеним «Ford Scorpio», державний номер [NUMBER] та автомобіля «БМВ», державний номер [NUMBER] . Згідно постанови суду винним у спричиненні ДТП було визнано відповідача, який на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до дослідження, страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування розмір страхового відшкодування виплаченого власнику транспортного засобу «БМВ», державний номер [NUMBER] [PERSON] склав 99 490 грн. 00 коп. (за мінусом передбаченої договором старування франшизи 510 грн.) та було виплачене згідно платіжного доручення №7152 від 08.02.2018 року. З метою досудового врегулювання спору, ПАТ НАСК «ОРАНТА» направлялася відповідачу претензія, яка була частково сплачена в розмірі 20 000 грн. Таким чином, залишкова сума боргу складає (99 490 грн. 00 - 20 000 грн. 00 коп.) 79 490 грн.00 коп. Тому, просили стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 79 490 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 2 102 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 12.05.2020 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 30.06.2020 року постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник Публічного Акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», за довіреністю у справі - Негрич Світлана Юріївна, 30.07.2020 року подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] 16.11.2020 року подав до суду заяву, про визнання позову в повному обсязі та проведення судового засідання за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 30.10.2017 року о 21 год. 09 хв., по вулиці Шолом-Алейхема біля будинку №40 в м. Біла Церква, керував автомобілем «Ford Scorpio» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія на місці зупинки, у встановленому законом порядку, проводився із застосування алкотестера «Драгер 0887» в присутності двох свідків та в присутності двох свідків відповідач відмовився від підпису в протоколі, порушив п.2.9А Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП. [PERSON] по вулиці Шолом-Алейхема в м. Біла Церква, керуючи автомобілем «Ford Scorpio» державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Laccetti», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля BMW x 5, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .В наслідок ДТП дані автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3Б, 12.1 Правил дорожнього руху України. 24.11.2017 року постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік та визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., що підтверджується постановою від 24.11.2017 року (справа №357/13564/17, провадження № 3/357/4728/17) (а.с.5). Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП та ст.124 КУпАП набрала законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст.1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля BMW x 5, державний номерний знак [NUMBER] , власнику транспортного засобу [PERSON] . 14.09.2017 між ПАТ НАСК «Оранта» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №АК7148845 (а.с.18), згідно якого 14.09.2017 року було застраховано автомобіль «Ford Scorpio», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , страхова сума визначена в розмірі 100 000,00 гривень, франшиза - 510 гривень. Судом встановлено, що автомобіль BMW x 5, державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.17) та даним автомобілем керував [PERSON] . 01.11.2017 року [PERSON] повідомив страхову компанію ПАТ НАСК «Оранта`про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 30.10.2017 року за адресою: Київська область, м. Біла Церква по вулиці Шолом-Алейхема, 38, під час якої автомобіль BMW x 5, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження (а.с.8). З Висновку від 08.11.2017 року (а.с.10-11), вбачається, що згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, визначений на підставі Протоколу огляду автомобіля, завданий власникові КТЗ BMW x 5, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 108 340 грн. 70 коп. Відповідно до умов договору страхування, враховуючи Висновок від 08.11.2017 року, розмір франшизи (510,00 грн.) ПАТ НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] ( [NUMBER] ) на к/р 0778277100 по Договору №АК-7148845 від 14.09.2017 року 99 490 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №7152 від 08.02.2018 року (а.с.6). Відповідно до ст.36.2ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Тобто, ПАТ НАСК «Оранта» визнало зазначене ДТП страховим випадком, виплатило кошти власникам пошкоджених автомобілів та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок відповідача в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі - 99 490 грн. 00 коп., що підтверджено відповідним платіжним документом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку про стягнення спричиненої матеріальної шкоди з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем та своїми діями завдав матеріальних збитків водіям інших автомобілів. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено п. 38.1, пп (а) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Оскільки, відповідач вчинив ДТП перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою (а.с.5), а позивач виплативши на користь [PERSON] спричинену пошкодженням належного їй автомобілю шкоду, згідно платіжного доручення №7152 від 08.02.2018 року, останній набув право регресу до відповідача, з вини якого сталася вищевказана ДТП. Ст.1191 ч.1 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 19.09.2018 року позивач в досудовому порядку звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу ( а.с.19). Як вбачається з довідки (а.с.20-22), [PERSON] сплатив на користь ПАТ «Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн., отже, залишкова сума боргу складає (99 490 грн. 00 - 20 000 грн. 00 коп.) 79 490,00 грн. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №17373 від 09.04.2020року (а.с. 4).

Outcome: approved