Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

15.12.2014 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 22 липня 2004 року виконавчим комітетом Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 7. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя не склалось. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам, оскільки давно втратили один до одного почуття любові та поваги, постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина. Тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки усіх його доходів, та судовий збір. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, просить задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Суд ухвалив проводити розгляд справи без участі сторін із винесенням рішення у справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Чижівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області шлюбі з 22 липня 2004 року, актовий запис № 7 (а.с.14). Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Різниця в поглядах на права та обов'язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім'ї неможливе. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що сім'я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, а тому, наявні підстави для розірвання шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога стосовно розірвання шлюбу є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Що стосується позовної вимоги щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2015 до 30.11.2015 рок становить 1286,00 грн. Оскільки, позивачем не було надано доказів на підтвердження офіційного працевлаштування відповідача, то суд вирішив стягнути із відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердщій грошовій сумі розміром 645,00 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати.

Outcome: partial