Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~16.04.2020р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] ,\~за результатом\~розгляду якої\~позивач просить\~визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Надалі, позовні вимоги позивачем були уточнені, а саме позивач просив суд усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою [ADDRESS] , що чиняться [PERSON] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (а.с. 40). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . У належній позивачу, на праві приватної власності, квартирі зареєстрований [PERSON] . Квартира необхідна позивачу для особистого проживання та проживання членів його сім`ї. Той факт, що в квартирі досі зареєстрована особа, яка не є членом сім`ї позивача, заважає йому повноцінно користуватись своєю квартирою, оскільки він змушений сплачувати великі комунальні платежі за тих людей, які фактично не мешкають у його квартирі та не мають жодного відношення до сім`ї позивача. Також позивач, у своїй позовній заяві зазначає, що він звертався до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з вимогою зняти з реєстраційного обліку зареєстрованого у кв. [ADDRESS] [PERSON] , проте працівники Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради повідомили, що вони не зможуть зняти відповідача у справі з реєстраційного обліку без відповідного рішення суду. Тому позивач і був змушений звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. Ухвалою суду від 07 травня 2020 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, справу призначено у підготовче судове засідання (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 08 липня 2020 року відкладено підготовче провадження за клопотанням представника позивача (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 07\~серпня 2020 року підготовче провадження по справі\~закрито, призначено справу\~до судового розгляду по суті (а.с. 58). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог позивача не надавав. Представник третьої особа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог позивача не надавав. Відповідно до\~ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.\~128,\~131 ЦПК України, відповідач та третя особа повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилмся у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України\~визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, взявши до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до\~статті 280\~ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представника позивача, надані у судовому засіданні, пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві\~власності на\~підставі договору дарування укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 08.12.2009 року, який був посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Саламатовою М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2-867 (а.с. 6-8). До укладення вищезазначеного договору дарування між [PERSON] та [PERSON] , вона належала [PERSON] на підставі договору довічного утримання, який було укладено 13 серпня 2002 року з [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савельєвим Є.О. та зареєстровано в реєстрі за № 2645. Відповідно до умов договору довічного утримання, [PERSON] зобов`язувався довічно утримувати [PERSON] , а остання передала йому у власність належну їй квартиру [ADDRESS] (а.с. 88-89). Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2016 р. по справі № 331/8159/15-ц встановлено, що «ордер на спірну квартиру\~ [INFO] р. отримала [PERSON] , її перший чоловік та мати чоловіка [PERSON] . Після смерті першого чоловіка [PERSON] , вона 06.11.1985 р. уклала шлюб з [PERSON] і, згідно паспортних даних, 13.11.1985 р. він був зареєстрований у спірній квартирі. 08 листопада 2001 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , згідно з яким ними було приватизовано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру було зареєстровано Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.11.2001 року за № 189/34760 і видано технічний паспорт. Відповідно до правовстановлюючих документів, спірна квартира була приватизована в частинах - 1/2 була зареєстрована за [PERSON] , а 1/2 за [PERSON] 23 липня 2002 року [PERSON] уклав з дружиною договір дарування, відповідно до якого належну йому 1/2 частину спірної квартири він подарував [PERSON] . Вказаний договір було нотаріально посвідчено. 13 серпня 2002 року [PERSON] уклала з [PERSON] договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савельєвим Євгенієм Олександровичем. Відповідно до умов договору довічного утримання, [PERSON] зобов`язувався довічно утримувати [PERSON] , а остання передала йому у власність належну їй спірну квартиру. [INFO] [PERSON] померла. 08.12.2009 р. відповідач [PERSON] уклав зі своїм сином [PERSON] \~ договір дарування, за яким безоплатно передав останньому у власність спірну квартиру. Вказаний правочин посвідчено державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Саламатовою М.В. Станом на день розгляду справи право власності на спірну квартиру зареєстроване за [PERSON] .» (а.с. 91-106). За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМВ України в Запорізькій області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з відповідачем вона знайома, у квартирі він не проживає з кінця січня 2017 року, його особисті речі квартирі відсутні, з кінця січня 2017 року вона його не бачила. Після смерті [PERSON] , [PERSON] , а надалі [PERSON] дозволили [PERSON] мешкати у квартирі [ADDRESS] . Наприкінці січня 2017 року [PERSON] забрала до себе з усіма його речами донька. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з відповідачем вона знайома, у квартирі не проживає з кінця січня 2017 року, після виїзду з квартири вона його не бачила. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 150 ЖК України\~передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до п.1 ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та ст..ст.\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., оскільки позов задоволено, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Outcome: approved