Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

16.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання наказу виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» ПКВЧДКЗ-07/062 від 23.08.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзду (пасажирського) [PERSON]» - незаконним та таким, що підлягає скасуванню та про стягнення з виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 15000,00 гривень, мотивуючи позов тим, що [PERSON]о. начальника депо від 23.08.2018 року ПКВЧДКЗ-07/62 за неналежне виконання в частині порушення етики поведінки при обслуговуванні пасажирів, порушення п.10.2.5. «Інструкції начальника пасажирського поїзда» начальнику поїзда [PERSON] ( таб. №3060) згідно п.1 ст. 147 КзпП України оголошено догану за результатами розгляду скарги громадянина [PERSON], яка надійшла в добу 07.08.2018 року на адресу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна засобами СКЕДО листом від 07.08.2018 року №НКГ-08/124 з Інспекції з контролю виконання регіональної філії «Одеська залізниця» в якій зазначено, що 30.07.2018 року у вагону №6 поїзда №08 сполученням Одеса- Харків пасажири ( у складі 22 особи) скаржились на те, що температура у купе вагону (040/13868) становила +31градус, що перевищує норму у +24,+26 градус , встановлену санітарними нормами. Зазначений наказ позивач вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не було жодних підстав для застосування відносно нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки правил поведінки та етики спілкування з пасажирами він не порушував, навпаки надав пасажирам пояснення з приводу наявної температури повітря у вагоні поїзду, більш того, по прибуттю на станцію Харків було складено акт, в якому зазначено, щ о температура у вагону відповідає нормам. Тобто обовязки визначені Інструкцією начальника пасажирського поїзду, яким є [PERSON] порушені не були. [PERSON] за №ПКВЧДКЗ-07/62 було складено 23.08.2018 року , а позивача з ним ознайомлено тільки 04.09.2018 року. Також позивач зазначає, що діями відповідача з постановлення оскаржуваного наказу нанесено позивачу моральну шкоду, яка виразилась у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, порушення стосунків з оточуючими людьми, завдало істотної шкоди його професійному авторитету, накопиченому за тривалий час розмір якої позивач оцінює у 15000,00 гривень. Ухвалою суду від 18.10.2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами\~спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін відповідач вчасно не отримав, розгляд справи було призначено на 08.11.2018 р. тому розгляд справи відкладено надалі на 06.12.2018 року з повідомленням відповідача належним чином , про що свідчить відповідне повідомлення, та відзив на позовну заяву, який подано 16.11.2018 року . Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено наступне. [PERSON] у 2017 році призначений на посаду начальника поїзду. У період часу з 30.07.2018 року по 01.08.2018 року поїзд № 08/07 сполученням Одеса-Харків під час рейсу 30.07.2018 року обслуговувала поїзна бригада під керівництвом начальника поїзда [PERSON]. Під час рейсу у вагоні №6 поїзда №08 пасажири ( складом 22 особи) скаржились на те, що температура у купе вагону (040/13868) становила +31 градусі, що перевищує норму у +24, +26 градусів встановлену Державним санітарним правилами. Працівниками проїзної бригади та начальником поїзду було розяснено пасажирам, що у парку відстою пасажирського депо вагонного депо станції Одеса-Головна вагони не охолоджуються а тому треба зачинивши всі вікна та двері почекати деякий час поки кондиціонер зміг охолодити повітря у вагоні. У звязку з чим, від пасажирів надійшла ініціатива зробити замір температури у вагоні, на що начальник поїзду надав згоду, замір було виконано при зачинених вікнах вагону та дверях купе протягом 30 хвилин під контролем провідників. На час завершення заміру пройшло дві години з моменту відправки поїзду, однак температура повітря все одно була значно вища за допустиму. У цей час в інших вагонах температура повітря відповідала нормам. Пасажири вказали, що працівники поїзної бригади вели себе стримано, ввічливо, однак їх обурив той факт, що начальник поїзду не хотів визнавати, що у вагоні є проблема з системою кондиціонування, а тому дана ситуація привела до конфлікту та написанні відповідної скарги з боку пасажирів. На шляху прямування більше скарг та претензій не надходило. Згідно акту, складеному 31.07.2018 року по прибуттю поїзду на ст. Харків, зазначено що у вагоні №06/13868 поїзда 08 температура у салоні відповідає нормам. Під час перевірки скарги було встановлено, що дійсно у парку відстою Одеса-Головна не проводиться охолодження вагонів під час літніх пасажирських перевезень. Дані обставини встановлені протоколом №ПКВЧД-3-16/418 від 10.08.2018 року наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна, щодо перевірки колективної скарги, яка надійшла з інспекції з контролю виконання регіональної філії « Одеська залізниця», та змістом наказу ПКВЧДКЗ -07/62 від 23.08.2018 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзду ( пасажирського) [PERSON] 23.08.2018 року відбувся розгляд скарги громадянина [PERSON], яка надійшла в добу 07.08.2018 року на адресу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна засобами СКЕДО листом від 07.08.2018 року №НКГ-08/124 з Інспекції з контролю виконання регіональної філії «Одеська залізниця» за результатами розгляду якої за неналежне виконання в частині порушення етики поведінки при обслуговуванні пасажирів, порушення п.10.2.5 «Інструкції начальника пасажирського поїзда» начальнику поїзда [PERSON] ( таб. №3060) згідно п.1 ст. 147 КЗпП України оголошено догану, що викладено у [PERSON] від 23.08.2018 року № ПКВЧДКЗ-07/62, з яким 04.09.2018 року [PERSON] було під особистий підпис ознайомлено. З вказаним наказом [PERSON] не погодився, що стало підставою для звернення до суд з відповідним позовом. Відповідно до п.1\~ст.147 КЗпПУ\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення догана або звільнення. Статтею 149 КЗпПУ\~передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини,за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Дисциплінарне стягнення відповідно до\~ст.150 КЗпПУ\~може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України. Обов'язки [PERSON] визначені Інструкцією начальника пасажирського поїзда, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 №158-Ц, відповідно до п. 10.2.5 якої «начальник поїзда несе відповідальність за порушення етики поведінки при спілкуванні з пасажирами, членами проїзної бригади». У скарзі з боку пасажирів було зазначено, що працівники поїзної бригади вели себе стримано, ввічливо, однак їх обурив факт невизнання начальником поїзду, наявності проблеми у роботі кондиціонерів вагону, оскільки [PERSON] при особистій розмові з пасажирами вагону пояснював порядок роботи кондиціонерів, та температура повітря у вагоні вимірювалась у присутності пасажирів, яка в подальшому становила граничний розмір встановлений санітарними нормами, що відображено у відповідному акті, складеному на станції Харків у присутності пасажирів вагону. А ні зі змісту протоколу а ні зі змісту наказу не вбачається у чому саме було порушені вимоги інструкції. Тобто, встановлено, що начальник поїзда особисто спілкувався із пасажирами, розяснював їм причини підвищеної температури у повітрі салону, та запропонував вирішення проблеми. Під час перевірки скарги не було встановлено поганої роботи кондиціонерів у салоні вагону та навпаки, було підтверджені причини підвищеної температури ( відсутність охолодження вагонів у парку відстою вагонів). Самі пасажири підтверджують стриманість та ввічливість працівників поїзду ( у тому числі начальника). Тому, на думку суду, замість вирішення питань про недопустимість у подальшому подібних обставин проведення охолодження вагонів, перевірки роботи кондиціонерів, вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника поїзда, фактично, за сам факт конфліктної ситуації , в якої, як встановлено під час перевірки скарги, не було його вини. Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що оголошення Позивачу догани вчинено з порушенням порядку застосування дисциплінарних стягнень, без доведення вини Позивача, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання наказу виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця» ПКВЧДКЗ-07/062 від 23.08.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника поїзду (пасажирського) [PERSON] незаконним та його скасування підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~237-1 Кодексу Законів про працю України ( КЗпПУ) У\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній, юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4). Верховним судом України в п.2\~Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6\~(з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, відповідно до положень ст.23 та 1167\~ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Верховний суд України в п.1\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, повязаних з відшкодуванням такої шкоди. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Частиною третьою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В даному випадку суд, враховуючи наявність незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, вважає доведеним завдання йому моральної шкоди, відшкодувати яку зобовязаний саме відповідач. З урахуванням вимог\~ст.237-1 КЗпП України\~щодо підстав стягнення моральної шкоди та\~ст. 23 ЦК України\~щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом України на 2018 рік, ( 3723,00 грн.), що буде достатнім та справедливим для відновлення його становища тому суд, виходячи з характеру протиправних дій та ступені вини відповідача та з урахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з огляду на вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] повинен складати 3723,00 гривень. В іншій частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до п.4-3\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди справляється судовий збір у розмір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на момент подачі позовної заяви становив 1762 грн. та розмір судового збору за предявлення позовних вимог не майнового характеру становить 704,80 гривень Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги задоволені частково, тому суд вважає за необхідне стягнути даний судовий збір з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.\~139,\~147,\~149,\~150,\~237-1,\~252 КЗпПУ, п.2\~Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6\~(з подальшими змінами та доповненнями), п.п.1, 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, ст.ст.23,\~1177,\~1195 ЦК України\~та

Outcome: partial