Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

16.05.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Ізмаїльсь-кого міськрайонного суду Одеської області з позовом до Управління Державної казначейсь-кої служби в Ізмаїльському районі Одеської області , третя особа Дунайська транспортна про-куратура, про стягнення шкоди (компенсації) завданої незаконними діями органу досудового слідства в сумі 170.520 грн. (140 місяців х 1218 грн.) (а.с. 1-3) 25.07.2014 року позивач [PERSON] подав до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області уточнену позовну заяву до Управління Державної каз-начейської служби України в Ізмаїльському районі Одеської області , третя особа - Дунай-ська транспортна прокуратура , про стягнення відшкодування (компенсації) завданої незакон-ними діями органу досудового слідства в розмірі 311.064 грн. (а.с. 52) Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2015 року справу за позовом [PERSON] до Управління державної казначейсь-кої служби України в Ізмаїльському районі Одеської області, третя особа , яка не заявляє само-стійних вимог щодо предмета спору Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням зако-нів у транспортній сфері про відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними ді-ями органів дізнання , досудового слідства, прокуратури і суду передано для розгляду по суті спору до Кілійського районного суду Одеської області. Ухвала не оскаржувалась. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року , відпо-відно до вимог ст. 117 ЦПК України , згідно якої спори між судами про підсудність не допус-каються , а справа , передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 116 цього Кодексу , повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана , справу при-йнято до провадження Кілійським районним судом Одеської області. Підтримуючи в судовому засіданні позов , позивач та його представник зазначають , що 23 серпня 2002 року Дунайською транспортною прокуратурою була порушена кримінальна справа в якій йому було предявлено обвинувачення по шістнадцяти епізодам , за якими його дії кваліфікувалися за восьми статтями Кримінального Кодексу України. Під час досудового слідства а також під час судового розгляду кримінальної справи відносно позивача прокура-турою була закрита кримінальна справа за вісьмома епізодам, а також змінено обвинувачен-ня в частині кваліфікації його дій. За результатом розгляду кримінальної справи судами, були постановлені виправдувальні вироки Ізмаїльським міськрайонним та Кілійським районними судами Одеської області , які були скасовані судом другої інстанції. 10.06.2013 року Кілійським районним судом Одеської області позивача було виправда-но за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.12.2013 року вирок суду першої інстанції залише-но без змін. Таким чином, позивача було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності про що свідчить постановлення виправдувального вироку яким позивача визнано невинним в звязку з недоведеністю наявності в його діях складу злочину. Тим самим позивачу було за-вдано моральну шкоду , яка відповідно до положень Конституції України , Цивільного кодек-су України , Закону України «Про порядок відшкодування шкоди , спричиненої громадянину незаконними діями органів , що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досу-дового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Дер-жавного бюджету. Розмір відшкодування моральної шкоди позивач визначає в розмірі двох мінімальних розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місць перебування під слідст-вом та судом в сумі 2436,00 грн. а за весь час в сумі 302.064 грн. (1218 грн. х 2 х 124 мі-сяця (з 23.08.2002 р. по 17.12.2013 р.) = 302.064 грн. Моральна шкода, завдана позивачу знаходженням під слідством протягом 11 років 8 мі-сяців , полягає в душевних , моральних стражданнях , які призвели до порушення нормаль-них життєвих звязків , вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода полягала в тому числі в позбавленні його можливості реалізації звичного укладу життя, погіршення стосунків з оточуючими людьми, неможливості працевлаштування відповідно до освіти, фахового рівня (до порушення кримінальної справи він був керівником одного з чотирьох , існуючих на той час в Україні підприємств). В звязку із порушенням від-носно нього кримінальної справи він був звільнений з посади керівника підприємства , що в подальшому було визнано судом протиправним, але таким чином в 50-річному віці був безпідставно скомпрометований протягом тривалого часу. Моральні страждання негативно вплинули на стан його здоровя. На початку слідства він захворів на цукровий діабет , який постійно прогресував , в наслідок чого на цей час він є інвалідом другої групи, інсулінозалеж-ним , з необхідністю щорічного лікування в стаціонарних умовах. На підставі п.5 ст. 3 Закону позивач просить стягнути відшкодування витрат на отримання правової допомоги , які полягали в оплаті послуг адвоката , який надавав правову допомогу здійснюючи захист позивача в кримінальному провадженні , які за 11 років 8 міся-ців склали 9.000,00 грн. Представник відповідача управління Державної казначейської служби України в Ізмаїльському районі Одеської області , надав заяву про розгляд справи за його відсутно-сті, а також надав заперечення проти позову , в яких зазначає, що діючим законодавством пе-редбачено покладання відповідальності на Державну казначейську службу України по зо-бовязанням Держави, інших державних органів чи органів місцевого самоврядування. Дер-жавна казначейська служба України та її органи не є особою, яка спричинила шкоду. Оскільки шкоду завдано Дунайської транспортною прокуратурою, то вона повинна відшкодовуватись за рахунок державного бюджету, передбаченого для цього органу (а.с. 41-44) Представник третьої особи - прокуратури Одеської області [PERSON] з позо-вом не згоден в повному обсязі з тих підстав , що позивачем не доведена протиправність , незаконність дій Дунайської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері , не доведена наявність причинно наслідкового звязку між діями прокуратури та психічними та моральними стражданнями , а крім того не доведена наявність таких страж-дань та в чому саме полягає завдана позивачу моральна шкода. Також недоведеними пред-ставник вважає і наявність витрат позивача на отримання правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтова-ним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясо-ваних обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвер-джених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази , та розгля-нувши справу в межах позовних вимог , судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Згідно довідок про рух кримінальної справи № 1222002/22 , кримінальна справа № 1222002/22 було порушена 23 серпня 2002 року Дунайською транспортною прокуратурою відносно [PERSON] за ознаками ст. 364 ч.2 КК України. 07 лютого 2002 року Дунай-ською транспортною прокуратурою було порушена кримінальна справа № 1222002/05 відносно [PERSON] за ознаками ст. 165 ч.2 КК України (1963 р.) 16.09.2002 р. Одеською облас-ною прокуратурою була порушена кримінальна справа № 0512002/91 за ознаками ст. 367 ч.1 КК України відносно [PERSON], обєднано з кримінальною справою № 1222002/22. 10.10.1002 року [PERSON] було предявлено обвинувачення за ст. 364 ч.2 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 30.10.2002 року [PERSON] з участю захисника було предявлено обвинувачення в остаточній редакції за ст. 165 ч.2, ст. 172 ч.2 КК України (в ред. 1960 р.). (а.с. 19-21 , 114-116 ) Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 2006 року, ухваленим у кримінальній справі 1-49/1006 за обвинуваченням [PERSON] Костянтинів-ни за ст. 367 ч.2 КК України, [PERSON] за ст. 364 ч.2, 365 ч.3 КК України , [PERSON] за ст. 364 ч.2, 365 ч.3 КК України виправдано, запобіжний захід, у вигляді підписки про невиїзд - скасовано. (а.с. 65-79) Ухвалою апеляцій-ного суду Одеської області від 03.10.2006 року вирок Ізмаїльського міскрайонного суду Оде-ської області від 19.04.2006 року відносно [PERSON] скасовано та кримінальна справа в цій частині направлена Дунайському транспортному прокурору для до-даткового розслідування. (а.с. 104-105 ) Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 06.06.2011 року , ухваленим у справі за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, перед-баченому ст. 367 ч.2 КК України , [PERSON] виправдано у вчи-ненні злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України , запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - скасовано , арешт, накладений на майно [PERSON] скасовано. ( а.с. 80-85) Вирок Кілійського районного від 06.06.2011 року скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 серпня 2011 року. (а.с. 86-88) Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 11.06.2013 року , ухваленим у кримінальній справі № 1-255/11 [PERSON] за обома епізодами предявленого обвинувачення у вчиненні злочинів , передбачених ст. 567 ч.2 КК України ви-знано невинним та виправдано в звязку з недоведеністю наявності в його діях складу злочину. Запобіжний захід [PERSON] у вигляді підписки про невиїзд скасовано. Арешт , накла-дений на майно [PERSON] скасовано. Вирок набрав законної сили 17.12.2013 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області. (а.с. 6 - 15) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 грудня 2013 року , постановленою за результатом розгляду апеляції прокурора Дунайської прокуратури по нагляду за дотри-манням законів в транспортній сфері на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 10 червня 2013 року , яким [PERSON] виправдано у вчиненні злочину , передбаченого ст. 267 ч.2 КК України, апеляцію прокурора залишено без задово-лення , а вирок Кілійського районного суду Одеської області від 10 червня 2013 року - без змін. (а.с. 16- 18) Таким чином, судом встановлено, що стосовно позивача було порушено кримінальну справу 23.08.2002 року, а виправдувальний вирок набрав законної сили 17.12.2013 року , тоб-то позивач перебував під слідством десять років і чотири місяця. Погіршення стану позивача [PERSON] за час перебування під слідством дове-дено : витягом із медичної картки хворого [PERSON] (а.с.5) протоколами медичних обстежень ( а.с. 56 , 47, 58, 59) записами в амбулаторній книжці (а.с. 60 -63) Згідно квитанцій , виданих адвокатом [PERSON], позивачем оплачено за надання правової допомоги : 10.01.2003 р. - 400 грн., 07.02.2003 р. - 600 грн. 10.10.2003 р.- 500 грн., 12.01.2005 р. 1000,00 грн., 26.06.2006 р. - 500 грн., 18.06.2007 р. 1000,00 грн. , 15.06.2007 р. 500 грн., 24.03.2008 р. 1000,00 грн., 11.08.2008 р. 500 грн., 01.04,2009 р. 500,00 грн. , 07.10.2010 р. 500,00 грн. 24.02.2012 р. - 1000,00 грн., 14.11.2012 р. 1000,00 грн. (а.с. 25-28) Участь адвоката [PERSON] в кримінальній справі в якості захис-ника [PERSON] на стадії досудового слідства та судового розгляду справи також дове-дена дослідженими судом доказами : вироком Кілійського районного суду від 10.06.2013 року (а.с.6) , довідкою про рух кримінальної справи в якій зазначено про участь захисника з 30.10.2002 р. (а.с. 20) , довідкою про рух кримінальної справи в якій зазначено про участь захи-сника 27.04.2004 р. 05.05.2004 р. ( а.с. 24), Вироком Ізмаїльського міськрайонного суду від 19.04.2006 року ( а.с. 64) , Вироком Кілійського районного суду від 06.06.2011 р. (а.с. 80), ух-валою апеляційного суду Одеської області від 25.08.2011 року (а.с. 86), обвинувальним висно-вком від 27.12.2007 р. (а.с. 93), ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.10.2006 ро-ку.(а.с.104), Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Украї-ною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упро-довж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирі-шить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в за-конному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У разі скасування вироку суду як неправосудного дер-жава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 1176 ЦК України шкода , завдана фізичній особі внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, неза-конного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді ареш-ту чи виправних робіт, відшкодовуються державою у повному обсязі незалежно від вини по-садових і службових осіб органу дізнання , попереднього (досудового) слідства , прокурату-ри або суду. осіб Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України від 1 грудня 1994 р. № 266/94-ВР «Про поря-док відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» пра-во на відшкодування шкоди в розмірі в розмірах і в порядку , передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до п. 1 ст. 1, п. 5 ст. 3 зазначеного Закону, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обви-нуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслі-дування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові від-шкодовується моральна шкода. Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету у разі , коли незаконні дії органів дізнання , досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові , призвели до порушен-ня його нормальних життєвих звязків , вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання , заподіяні громадянинові вна-слідок фізичного чи психічного впливу , що призвело до погіршення або позбавлення мож-ливостей реалізації ним своїх звичок і бажань , погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин 2, 3 ст. 13 зазначеного Закону - розмір моральної шкоди визнача-ється з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Від-шкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходя-чи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебу-вання під слідством чи судом. Таким чином, у зазначеному Законі передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися судом із урахуванням мінімального розміру заробітної плати, при цьому мінімальний розмір відшкодування повинен бути не меншим од-ного мінімального розміру заробітної плати. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» роз-мір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2014 р. становить 1218 гривень. З огляду на час перебування [PERSON] під слідством з 23 серпня 2002 року по 17 грудня 2013 року , тобто протягом десяти років та чотирьох місяців, суд вважає, що позивачем вірно визначений розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі двох міні-мальних заробітних плат за кожний місяць перебування під слідством в загальній сумі 320.064 грн. ( 1218 грн. х 2 х 124 = 2867,50 грн.) Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав, що оцінюючи розумність тривалості проваджень у справі, потрібно брати до уваги особливі обставини справи та критерії, викладені в практиці Суду, зокрема складність справи, поведінку заявника та відпо-відних органів, а також важливість справи для заявника (Kudla v. Poland [GC], № 30210/96, п. 124, ECHR 2000-XI). Обвинувачений в кримінальному провадженні має право на розгляд його справи належним чином; стаття 6 в кримінальному провадженні застосовується, щоб позбавити особу, яку звинувачено, залишатись тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (див. «Нахманович проти Росії», № 55669/00, п. 89, від 2 березня 2006 року). Суд вважає, що справа була дуже важливою для позивача, оскільки він більш десяти ро-ків страждав від почуття невизначеності свого майбутнього, зважаючи на те, що відносно ньо-го було порушено кілька кримінальних справи , йому було предявлено обвинувачення у вчиненні кількох злочинів , кримінальні справи за всіма обвинуваченнями крім одного були закриті, а за одним обвинуваченням ,- за ст. 367 ч.2 КК України його виправдано вироком су-ду. Позивач більш десяти років перебував під слідством та зазнав інших негативних впли-вів внаслідок перебування під слідством , - погіршення стану здоровя , втрата роботи , за-вдання шкоди його діловій репутації, втрата доходу , необхідного для задоволення влас-них потреб . Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову в час-тині стягнення моральної шкоди в повному обсязі. Позовну вимогу про стягнення витрат на оплату адвоката в сумі 9.000,00 грн. суд вважає доведеною допустимими доказами та такою , що підлягає задоволенню. Присуджену до стягнення суму відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу відповідно до п. 8 ст.7 , п.п. 1 , 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України належить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету Украї-ни, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Outcome: approved