Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

15.03.2019 року до канцелярії суду надійшла вказана заява [PERSON] , в якій заявниця просить суд встановити факт того, що [PERSON] , померлий [INFO] , на час смерті постійно проживав з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ; встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] , правовстановлюючого документу - сертифікату серії ХР № 0075770 від 24.11.1997 року на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» розміром 6,21 в умовних кадастрових гектарах; викликати в судове засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що приблизно з березня 2008 року по час своєї смерті проживав разом з донькою [PERSON] у належній їй квартирі [ADDRESS] , хоча в паспорті місцем його реєстрації вказано було: [ADDRESS] . При цьому заявниця здійснювала за ним догляд, вони вели спільне господарство, тому вона фактично прийняла спадщину після смерті батька. Однак, при зверненні до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом вже після спливу шестимісячного строку заявницею було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність підтвердження факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті батька [PERSON] , пропуском шестимісячного строку та невідповідності правовстановлюючого документа чинному законодавству. При цьому заявниця оформити свої спадкові права нотаріально позбавлена можливості через те, що відсутній факт підтвердження прийняття спадщини та належності правовстановлюючого документу, у зв`язку з чим заявниця зараз вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання 19.09.2019 року заявниця не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, відповідно до якої заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, розгляд справи за її заявою просила проводити без її участі, а також відмовилася від свого клопотання допитати у якості свідків [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні 03.09.2019 року пояснила суду, що її батько дійсно отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) у КСП «Іскра» та на час своєї смерті проживав разом з донькою у квартирі [ADDRESS] . Представники заінтересованих осіб Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області та Золочівської селищної ради в судове засідання також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Секретар Золочівської селищної ради Колодько О.С. подав до канцелярії суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі їх представника, вирішити справу на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення заявниці та свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 червня 1971 року у родині [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 07 липня 1971 року Серебрянською сільською радою Гайнського району Пермської області РСФСР, складено актовий запис № 26, та того ж дня видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 17 жовтня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Світличанською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис № 8 та того ж дня видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON] . [PERSON] на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 12 вересня 1997 року № 504 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іскра» розміром 6,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на земельну частку (пай) серії ХР № 0075770 , зареєстрованим 24 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 770. Згідно листа в.о. начальника відділу в Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Голобородько Л.В. від 11.12.2017 року № 754/112-17 на ім`я [PERSON] був виданий сертифікат серія ХР № 0075770 на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності реформованого КСП «Іскра», розташованих на території Удянської сільської ради, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за № 770 від 24.11.1997 року. В.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Саранча В. від 27.05.2019 року вих.№ 9-20-14,2-4296/0/19-19 на виконання ухвали суду від 23.04.2019 року було надано копію державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-13-00-000530 від 23 квітня 1996 року. Так, рішенням виконавчого комітету Удянської сільської ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 03 листопада 1995 року № 38 колективному сільськогосподарському підприємству «Іскра», що знаходиться у с. Уди Золочівського району було передано у колективну власність 7578,9 гектарів землі в межах згідно з планом, що вбачається з державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-13-00-000530 від 23 квітня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 7. У додатку 1 до вказаного Державного акту списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільського господарського кооперативу або товариства за № 854 значиться [PERSON] , що проживає у с. Уди Золочівського району Харківської області. Допитана у судовому засіданні 03.09.2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є кумою [PERSON] В селі Світличне Золочівського району Харківської області тільки недавно було пронумеровано житлові будинки по вулицям. [PERSON] в с. Світличне спочатку жила сама, а згодом до неї переїхав її батько, за яким вона здійснювала догляд до його смерті. Допитана у судовому засіданні 03.09.2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою [PERSON] в селі Світличне Золочівського району Харківської області з 2003 року вона пам`ятає, що на той час батько вже проживав разом з донькою [PERSON] , де і помер. [INFO] у віці 70 років помер [PERSON] , про що 23 травня 2008 року Світличненською сільською радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № ІІ та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] . З інформації в.о. старости Світличненського старостинського округу Затірки А. № 184 від 08.08.2019 року [PERSON] дійсно похоронила свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті тривалий час проживали разом, вели спільне господарство та здійснювала догляд на день смерті. Відповідно до довідки секретаря Удянського сільської ради Золочівського району Харківської області Мигалевич В.А. № 02-16/263 від 13.11.2017 року, [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована: [PERSON] - співмешканка. Як вбачається з довідки в.о. старости Удянського старостинського округу Золочівської селищної ради Столяренка С.О. від 07.02.2018 року № 148 [PERSON] померла [INFO] , актовий запис про смерть № 18 від 23.10.2009 року, складений виконавчим комітетом Удянської сільської ради Золочівського району Харківської області 23.10.2009 року. Потенційних спадкоємців на території округу немає. Згідно повідомлення завідувача Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори в порядку виконання обов`язків завідувача Золочівської районної державної контори Харківської області Козелько Т.М. від 29.03.2019 року № 753/01-16, наданого на виконання ухвали суду від 20.03.2019 року про витребування копії спадкової справи, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.03.2019 року 55666213 після [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори з заявами про прийняття чи про відмову від неї ніхто не звертався, спадкові справи не заводились, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. 26 грудня 2017 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Борисенко К.В. за № 3396/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності КСП «Іскра», с. Уди, Золочівського району, Харківської області, розміром 6,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), оскільки відсутні документи на підтвердження факту прийняття спадщини та правовстановлюючі документи не відповідають чинному законодавству. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За змістом пунктів 3.21., 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця та навпаки, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявницею доведено, що вона дійсно проживала зі своїм батьком [PERSON] на час його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , хоча фактично батько був зареєстрований за іншою адресою. Інших осіб, які заявляли б свої права на спадкове майно, судом не виявлено. Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявницею спосіб, шляхом встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Крім того, на підставі досліджених доказів, суд доходить висновку, що заявниця [PERSON] мала підстави для звернення до суду, бо у поза судовому порядку встановити факт належності померлому батькові правовстановлюючого документу вона не має можливості. В даний час питання оформлення права власності та права постійного користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що не передбачає видачі правовстановлюючих документів у вигляді паперових носіїв, як і внесення змін до раніше виданих паперових правовстановлюючих документів, відтак заявниця позбавлена можливості захистити своє порушене право у інший спосіб, ніж звернутися до суду. Заявницею доведено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0075770 , виданий на підставі рішення Золочівської райдержадміністрації від 12 вересня 1997 року № 504, зареєстрований 24 листопада 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 770 був виданий [PERSON] , проте помилково його прізвище зазначено як [PERSON] . Відтак, порушене право підлягає захисту у обраний заявником спосіб, шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому батькові.

Outcome: approved