Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

17.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Святошинського районного відділу ДВС м. Києва, Першої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна. В позовних вимогах позивач просить: зняти арешт з усього майна, що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [NUMBER] , виданий 22.02/2018 року, орган, що видав № 8032., накладений на підставі постанови № б/н від 04.04.2000 року виданої Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва та зареєстрованою нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 1438674 від 04.11.2004 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на початку 2019 року [PERSON] стало відомо, що все його майно перебуває під арештом. Так як наявність обтяження майна позбавляє позивача в повному обсязі реалізувати право власності, позивач звернувся до суду з даним позовом. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Як встановлено в судовому засіданні, що на початку 2019 року [PERSON] стало відомо, що все його майно перебуває під арештом на підставі: постанови б/н від 04.04.2000 року виданої Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві та зареєстрованою нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 1438674 від 04.11.2004 року. 14.05.2019 року дружина позивача, а саме [PERSON] , отримала інформаційну довідку № 166524007 з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка підтвердила наявність арешту накладеного на квартиру [ADDRESS] , що на праві приватної власності належить [PERSON] ( а.с. 5). 29.05.2019 року Святошинський районний відділ державної виконавчої служби в м. Києві ГТУЮ м. Києва листом (вих. №: 37331) повідомив, що відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «про затвердження ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» від 07.06.2017 року № 1829/5 зі змінами, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік (а.с. 7). Таким чином, виконавче провадження, за яким було накладено арешт на майно позивача, на виконанні у відділі не перебуває, надати більш детальну інформацію, переліку проведених дій, їх дат та наслідків проведених під час перебування виконавчого документа не представляється можливим у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження. Також, позивач звернувся із зверненням до Першої київської державної нотаріальної контори, щодо надання інформації про зміст та підстави накладення арешту на належну йому квартиру [ADDRESS] (а.с. 6). Перша київська державна нотаріальна контора листом вих. № 5246/01-16 від 01.06.2019 року повідомила Позивача, що відповідно до номенклатури справ за 2000 рік термін зберігання документів щодо накладення, зняття арештів (заборон) складав три роки, тому надати копії документів або інформацію про підстави арешту квартири [ADDRESS] не має можливості, в зв`язку із їх відсутністю. На даний час виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»). Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи викладене, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстави для арешту майна на даний час відсутні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та необхідність зняти арешт з усього майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved