Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

16 лютого 2021 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Макіївка, Кіровського району, Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на момент смерті перебував на тимчасово окупованій території України у місті Макіївка, Донецької області. Свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо отримати, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 « Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження, смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за 1150/13024. У зв`язку із цим їй відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] та рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту смерті [PERSON] заявнику необхідне для отримання свідоцтва про смерть. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена, до суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, та винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого Кіровським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області 16.06.2002 року, [PERSON] , народився [INFO] в м. Нехворош Андрушевського району, Житомирської області. [INFO] [PERSON] помер. Із Відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 160/20.26-65 виданої Довгинцівським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро) 16 лютого 2021, вбачається, що [PERSON] відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із тим, що для підтвердження факту смерті заявником пред`явлено документ, а саме, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Міським відділом ЗАГС Макіївського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, тобто виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України передбачені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Документом, який засвідчує факт смерті [PERSON] та який наданий заявником є свідоцтво про смерть, з якого вбачається, що дата його смерті - [INFO] , Донецька Народна Республіка, місто Макіївка, Кіровський район, що видане на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі «Про окремі питання застосування Закону України від 04.02.2016 №990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» виклав рекомендації щодо окремих питань визнання належними та допустимими доказів на підтвердження факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, звернувши увагу, що документи, видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до Закону №2398-VI . Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ст. 17 Закону №2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на тимчасово окупованій території України в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території України у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (далі - Закон №1207-VII) є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Відповідно до ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved