Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

\~ 16 січня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення допомоги по безробіттю. \~\~\~\~\~\~\~\~ В своїй заяві позивач зазначив, що з 14.09.2011 року по 21.03.2012 року відповідач перебувала на обліку в [PERSON] районному центрі зайнятості, як безробітна. В період з 01.10.2011 року по 20.03.2012 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 11137,11 грн. При проведенні розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, було виявлено, що під час реєстрації у центрі зайнятості відповідач не повідомила про набуття права на пенсію за вислугу років, яка була їй призначена згідно розпорядження УПФ України в [PERSON] районі №7080 від 22.11.2006 року, чим фактично приховала відомості про обставини, що впливають на умови реєстрації в службі зайнятості, призначення й виплати допомоги по безробіттю, про що 25.10.2016 року було складено відповідний АКТ № 501. Не можуть бути визнані безробітними громадяни які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли пенсійного віку. Посилаючись на те, що відповідач не мала право на отримання соціальних виплат, в добровільному порядку, на вимогу центру зайнятості кошти не повернула позивач просив суд, стягнути з відповідача на користь [PERSON] районного центру зайнятості суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 11137,11 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду заперечення, в якому зазначила, що під час її реєстрації та періоду перебування на обліку як безробітної, центр зайнятості повинен був здійснити перевірку достовірності зазначених нею даних, які є підставою для надання їй статусу безробітної та виплати матеріального забезпечення, їй не було відомо про те, що вона не мала право на отримання допомоги по безробіттю. Крім того, позивач вказала, що не памятає чому в заяві до [PERSON] центру зайнятості нею було особисто зазначено, що пенсію вона не отримує. Також просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідач 14.09.2011 року звернулася до [PERSON] районного центру зайнятості, з письмовою заявою надати їй статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю, до вирішення питання її працевлаштування. При цьому, у названій заяві в графі «Відомості про отримання пенсій» власноруч самостійно зазначила, що пенсії не отримує ( а.с. 16). Як вбачається з витягу із наказів про прийняті рішення по особі, [PERSON] наказом від 14.09.2011 р. № НТ110914 було надано статус безробітної з 14.09.2011 року. [PERSON] наказу центру зайнятості № НТ 110914 від 14.09.2011 року було призначено допомогу по безробіттю. Наказом № НТ 111003 від 03.10.2011 року розпочато виплату допомоги по безробіттю з 01.10.2011 року. [PERSON] наказу НТ 120321 від 21.03.2012 року припинено виплату допомоги по безробіттю та знято з обліку як безробітну у звязку з поданням безробітним письмової заяви про відмову від послуг ДЦЗ (а.с. 15). [PERSON] розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №501 від 25.10.2016 року, встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в [PERSON] РЦЗ як безробітна з 14.09.2011 року по 21.03.2012 року. [PERSON] довідки від 19.10.2016 року №1777/02-43 та листа УПФУ в [PERSON] районі від 24.10.2016 року №1544/02-33, розпорядженням №7080 від 22.11.2006 року [PERSON] з 01.11.2006 року призначена пенсія за вислугу років. [PERSON] розпорядження УПФУ в [PERSON] районі від 23.11.2006 року виплату пенсії було призупинено у звязку з працевлаштуванням, а розпорядженням №152933 від 11.05.2012 року на підставі поданої заяви від 30.03.2012 року виплату пенсії за вислугу років було поновлено з 30.03.2012 року. На момент надання статусу безробітного особі призначено пенсію за вислугу років згідно Закону України № Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Внаслідок цього виникла переплата допомоги по безробіттю з вини особи в сумі 11137,11 грн. (а.с.7-9). На підставі викладеного та не заперечувалося відповідачем в судовому засіданні, що на момент призначення допомоги по безробіттю їй було призначено пенсію. Як вбачається з Розпорядження УПФ України в [PERSON] районі, виплату пенсії [PERSON] призупинено до моменту звільнення. Після звільнення 31.08.2011 року, [PERSON] до УПФ України в [PERSON] районі достовірно знаючи, що їй було призначено пенсію, не зявилася за поновленням їй виплати пенсії, разом з тим подала в [PERSON] РЦЗ заяву про надання їй статусу безробітної, особисто власноручно зазначивши, що пенсію вона не отримує. Розмір отриманих коштів по безробіттю відповідач в судовому засіданні не заперечувала. [PERSON] районного центру зайнятості №1463/05-06 від 27.10.2016 року [PERSON] направлено копію наказу від 25.10.2016 року про відшкодування нею коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в розмірі 11137,11 грн. Вказано строк та порядок перерахунку коштів (а.с. 5). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України «Про зайнятість населення»\~та\~Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин [PERSON] п. г ч. 3 ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції на час виникнення правовідносин, не можуть бути визнані безробітними громадяни, які мають право на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах, на пенсію за вислугу років та скористалися цим правом або досягли встановленого законом пенсійного віку. Відповідно до ч. 2 \~ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 зазначеного Закону встановлено, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до\~статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,\~фонд має право, зокрема, стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на момент призначення їй допомоги по безробіттю скористалася своїм правом на пенсію за вислугу років, надала центру зайнятості недостовірні відомості про обставини, що впливають на умови соціальних виплат, тому суд дійшов висновку, що відповідач не могла бути визнана безробітною, в звязку з чим не мала права на отримання відповідних виплат. Посилання відповідача на обовязок центру зайнятості здійснити перевірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної, не позбавляє її обовязку надавати достовірні відомості. Однією з підстав для відмови у задоволенні позову відповідач вважає пропущення центром зайнятості строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості, не застосовується. Працівниками районного центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого допомоги по безробіттю, проте на час розгляду справи, сума допомоги не відшкодована. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача виплати по безробіттю в сумі 11137,11 грн. є законними, обґрунтованими, підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Заперечення відповідача на позов висновків суду не спростовують. Приймаючи до уваги те, що позиває є юридичною особою, яку звільнено від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до\~ч. 3 ст. 88 ЦПК України,\~ з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600 грн. 00 коп. \~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved