Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

16.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей [PERSON] засуджений та відбуває покарання в Селидівській виправній колонії. Відповідач [PERSON] веде аморальний спосіб життя: ніде не працює, ухиляється від виконання батьківських обов'язків у відношенні своїх дітей, тому він просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], призначити його опікуном над малолітніми онуками та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] на позові наполягав, просив його задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради Гергуленко Н.О. позов підтримала, вважала, що він підлягає задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, заслухавши думку прокурора, який вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своїх малолітніх дітей, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.5) та [PERSON], [INFO] (а.с.4) Відповідно до довідки Селидівської виправної колонії №82 від 16.02.2015 року №17/23 (а.с.9) батько дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - [PERSON] (а.с.4,5) відбуває покарання у виді позбавлення волі у Селидівській виправній колонії №82. Згідно акту обстеження умов проживання (а.с.11) позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] комісія прийшла до висновку, що матеріально-побутові умови проживання в квартирі в нормі, створені всі необхідні умови для проживання малолітніх дітей. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Красноармійської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.12) відповідач [PERSON] не виконує батьківські обов'язки з утримання та виховання своїх малолітніх дітей, тому є підстави позбавити її батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 1 ч. 2, 3 глави 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (учинено у м. Страсбург 25 січня 1996 року, реєстраційний код 37216/2006) предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосується. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосується дітей, визначається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов'язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей та доступу до них. Статтею 2 глави 1 зазначеної Конвенції визначено термін «Суб'єкти батьківської відповідальності» - батьки та інші особи чи органи, які мають здійснювати частково або повністю батьківську відповідальність. Відповідно до ст.ст. 3, 7, 8, 18, 19 Конвенції про права дитини (ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-х11 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків, мала громадянство. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування чи недбалого та брутального поводження з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Відповідно до ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та Сімейним законодавством, не приймає участі у вихованні дітей, не забезпечує умови для нормального розвитку, не несе будь-яких витрат на утримання дітей - купівлю необхідних речей для навчання, оздоровлення дітей, не спілкується з дітьми. З огляду на викладене, суд вважає, що [PERSON] не виявляє щодо дітей батьківського піклування, не виконує належним чином передбачених законом обов'язків по утриманню та вихованню дітей, що є підставами для позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] - позивач по справі, є дідусем малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], бажає взяти онуків під піклування. Згідно подання органу опіки та піклування Красноармійської міської ради від 12.03.2015року №02/26-179 (а.с.19) [PERSON] може бути опікуном над малолітніми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться та у розшуку не перебуває, за станом здоров'я може бути опікуном, проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], в якій створені всі умови для проживання дітей. Відповідно до ст. 243 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми - сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Згідно ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути повнолітня, дієздатна особа. Оскільки [PERSON] виявив бажання бути опікуном над малолітніми онуками, то суд, враховуючи особисті якості останнього, може призначити [PERSON] опікуном над малолітніми [PERSON] та [PERSON] і на його користь з відповідача з [PERSON] стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved