overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22 серпня 2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 592. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з квітня 2018 року ведення ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечував. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані письмові докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. З свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 22 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 592. Свідоцтвом про народження підтверджується, що подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис № 1569. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] фактично припинились, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Згідно до положень статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обовязки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя [PERSON] і [PERSON] та збереження їх сімї неможливе і суперечить інтересам позивача, тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У звязку із задоволенням позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. Аналізуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області позовні вимоги [PERSON] задоволено; розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 2012 року виконавчим комітетом Новобілокоровицької селищної ради Олевського району Житомирської області, актовий запис №2; вирішено стягувати з [PERSON] (ІПН: [NUMBER], [ADDRESS]) на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття; вирішено стягнути з [PERSON], (ІПН: [NUMBER], [ADDRESS]) на користь [PERSON] понесені нею витрати на сплату судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. Під час оформлення справи було встановлено, що судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 4 ст. 270 ЦПК участь сторін у судовому засіданні при винесенні додаткового рішення не є обов'язковою. У зв'язку з цим суд ухвалює проводити судове засідання без участі сторін. Ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не вирішив питання про судові витрати по справі. За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави, про що слід ухвалити додаткове рішення. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вище викладене, суд рахує за необхідне ухвалити додаткове рішення про доповнення рішення суду від 25.07.2018 року у справі № 283/1008/18 (провадження №2/283/520/2018).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2009 року. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Причиною розпаду сім'ї вказувала діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Протягом останніх 4 років сторони проживають окремо, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала, також просила стягнути з відповідача сплачений нею при зверненні до суду судовий збір (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав, на розірвання шлюбу погодився, просив розглянути справу у його відсутність (а.с.17). Згідно із частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 21 листопада 2009 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 345 (а.с. 5). Від цього шлюбу подружжя має малолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). На даний час сім'я фактично розпалася, сторони проживають за різними адресами, шлюбні відносини припинені. Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, тому суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Оскільки позивачем не заявлено клопотання про зміну прізвища, суд вважає що підстав для зміни її прізвища на дошлюбне, що передбачено ст.113 СК України, немає. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, в зв'язку з повним задоволенням позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягти 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернулася\~до суду\~з позовом\~доРев?юка [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 25 серпня 1991 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Нормальні подружні стосунки між ними не склалися. В них різні погляди на життя, сімейні обовязки, відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага. Між нею та відповідачем відсутні почуття взаємної любові, чоловік постійно влаштовує дебоші, зловживає алкогольними напоями. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву від 31.07.2018 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за її відсутності.. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 31.07.2018 року, в якій позовні вимоги, визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 1991 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON]\~було зареєстровано\~шлюбБілашівською сільською радою народних депутатів Здолбунівського району, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 серпня 1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Також судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини\~у своїй\~сукупності дають\~підстави для\~задоволення позовних\~вимог про\~розірвання шлюбу. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

16 травня 2018 року [PERSON] звернулася з позовною заявою\~ до [PERSON], якою просила розірвати зареєстрований шлюб із відповідачем. Вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від позивача\~ надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач не з'явився, повідомлений належним чином. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази та встановивши правовідносини, які виникли між сторонами, суд при вирішенні справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року. Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. Дитина, за домовленістю сторін, залишається проживати разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

16 травня 2018 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якій вказав, що10 листопада 2009 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. В зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 68701.30 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 10 листопада 2009 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 3000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк свої зобов'язання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує. Станом на 31 березня 2018 року сума заборгованості за вищевказаним кредитним договором складає 68 701,30 грн.: -заборгованість за кредитом-1959.06 грн.; -заборгованість по процентам за користування кредитом-58694.34 грн.; -заборгованість за пенею та комісією-4300,22 грн.; -а також штрафи до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн.- штраф (фіксована частина). -3247,68 грн.- штраф (процентна складова). А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 68701,30 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1762 грн., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

16 травня 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. Як зазначає позивач, основною причиною розпаду сім'ї це різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та довіри. Протягом останніх років сімейне життя між сторонами почало втрачати сенс і поступово, як наслідок почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та зобов'язань одного перед іншим. А тому збереження шлюбу в подальшому не можливе та суперечитиме інтересам позивача, як зазначено в заяві. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 29 серпня 2015 року, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено актовий запис №2285. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як пояснили сторони в судовому засіданні, вони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки з грудня 2015 року. Так, згідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони бажають розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити інтересам позивача, суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї і приймає рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

16 травня 2018 року до суду надійшла заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про виправлення помилки у виконавчому листі №739/1158/16-ц, виданому Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області 27 жовтня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що у виконавчому листі було допущено помилку, а саме неправильно зазначено адресу проживання боржниці, що перешкоджає предявленню виконавчого листа для виконання. Представник стягувача та боржниця у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду. Неявка вказаних осіб відповідно до частини третьої статті 432 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не перешкоджає розгляду питання про виправлення помилки у виконавчому листі. У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. 13 вересня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області винесено рішення, яким задоволено позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2005 року у розмірі 17 089 грн. 31 коп. На підставі вказаного рішення 27 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. При цьому у виконавчому листі зазначено адресу проживання [PERSON]: Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, вул. Первомайська, 7. Водночас, з наявної у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання від 15 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] з 20 травня 2016 року зареєстрована за адресою: [INFO], що свідчить про наявність помилки у виконавчому листі №739/1158/16-ц від 27 жовтня 2016 року в зазначенні адреси проживання боржниці. Частиною першою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видічі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на встановлений у судовому засіданні факт допущення помилки у виконавчому листі суд приходить до висновку, що заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

16 травня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 05 березня 1998 року він зареєстрував шлюб із відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які будуть проживати разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони наразі припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~32). У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 47, 48). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що сторони одружились 05 березня 1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження виконкомом Гвардійської с/ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 08 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 19). 18 грудня 1997 року народилась [PERSON], батьками якоє є позивач та відповідач, що підтверджується свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 20). 05 лютого 2005 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 21). На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя з жовтня 2016 року не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство, не проживає спільно, позивач втратив почуття любові та поваги до дружини, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В звязку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у звязку з реєстрацією шлюбу На підставі викладеного,

Outcome: approved