Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

17.07.2018 р. позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.04.2008 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований в Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, за актовим записом № 200. Також, просила стягнути з выдповыдача суму сплаченого судового збору та кошти витрачены на професыйну правничу допомогу. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, різні інтереси, перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки. Спроби примирення, що вживалися позивачем позитивних результатів не дали. Подружні відносини між подружжям припинені. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 07.12.2018 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 16.01.2019 р. підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує повністю. Зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлені. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.04.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, за актовим записом № 200 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, різні інтереси, перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки. Спроби примирення, що вживалися позивачем позитивних результатів не дали. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Що стосується вимог позовної заяви щодо стягнення коштів, витрачених на професійну правничу допомогу, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не надано відповідних доказів сплати таких послуг. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: partial