Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

16.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюбу, зареєстрований 23.09.2005 року між нею та відповідачем. Протягом сумісного життя у них виникали непорозуміння, різні погляди на сімейні проблеми, що призвело до втрати почуттів любові та поваги, спільно не проживають, господарство не ведуть. Спроби примиритися не дали позитивних результатів, фактичні шлюбні відносини припинені з 01 червня 2015 року, відновлення шлюбу вважає неможливим, шлюб існує формально. У 2014 році вона вже зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу через поведінку відповідача, байдуже ставлення до проблем сім'ї, з надією, що він змінить поведінку відносно неї. Однак, на теперішній час вона прийшла до остаточного рішення про необхідність розірвання шлюбу, бо не має почуття поваги, любові до відповідача. Після розірвання шлюбу просить присвоїти прізвище «[PERSON]». Від сумісного проживання мають доньку [PERSON] 2006 року народження, яка проживає та залишиться проживати з нею. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач позов не визнав, просив шлюб не розривати, у нього ще є почуття любові до позивачки. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено в Свідоцтві про шлюб, 23 вересня 2005 року [PERSON] 1979 року народження та [PERSON] 1983 року народження зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №556. Відповідно до Свідоцтв про народження, подружжя має малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. Як вбачається з позову та заяви позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу, прийшла до остаточного рішення про необхідність розірвання шлюбу. Судом встановлено, сімейні відносини між сторонами припинені з 01.06.2015 року, примирення неможливе, сумісного господарства подружжя не веде. При вирішення спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позов до суду про розірвання шлюбу позивачем подано 16.07.2015 року, на день розгляду справи минуло вже майже 3 місяці, однак позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення неможливе, то суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved