Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

15 січня 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить ухвалити рішення, яким розірвати їхній шлюб, зареєстрований 05 вересня 2002 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції; залишити дитину: дочку, [PERSON] , [INFO] проживати з відповідачкою. З позовної заяви, поданої позивачем вбачається, що 05 вересня 2002 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася одна дитина: донька, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, хоча прожили 17 років. Жили добре, однак у цьому році відносини між ними погіршилися, почали виникати сварки, непорозуміння, що призвело до розпаду сім`ї. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. В судове засідання [PERSON] не з`явився, однак подано заяву, в якій позов підтримує, просить задовольнити. Справу розглянути у його відсутність. Не заперечує щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду судової справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 25.06.20, не повідомила причини неявки, нею не подано відзив на позов. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Тому зі згоди позивача, яка викладена у заяві представника, суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 14 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.3, ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05 вересня 2002 року - 05 вересня 2002 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 20 (а.с. 5) У шлюбі народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися. Сімейні стосунки не підтримують. Спільне господарство не ведуть. Сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Сторони не змогли зберегти сім`ю, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до яких: шлюб між сторонами слід розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати із матір`ю. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного та ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved