Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

15.08.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки у спільному майні, нажитого ними під час шлюбу, посилаючись на те, що з 17.11.1979 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі сторони придбали, серед іншого майна, автомобіль ВАЗ 2106 вартістю 12000 гривень та трактор ЮМЗ вартістю 10000 гривень. На підставі ст. ст. 60 ,71 СК України просила стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частки у вказаному майні, так як майно є неподільним. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, з урахуванням змін і доповнень, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково, а саме не заперечували щодо компенсації вартості частки автомобіля, розмір якої вирахувано спеціалістом, якого залучали саме вони, так як він встановив дійсну ринкову вартість автомобіля, а не середню ринкову, яку встановив спеціаліст, залучений позивачкою. Заперечували проти компенсації вартості трактора, так як трактора в натурі не існує, він перебуває у розібраному стані, який не можливо оцінити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.11.1979 року сторони перебували у шлюбі між собою (а. с. 4). За час перебування у шлюбі сторонами були придбані автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску, який був зареєстрований у 2002 році (а. с. 8) та трактор ЮМЗ-6, 1974 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований у 2007 році (а. с. 27). У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма міститься і в ст. 22 КЗпШС України, який діяв до 01.01.2004 року. Згідно статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За статтею 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У відповідності до пунктів 22-24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Суд приймає як належний доказ вартості спірного майна, його наявності та технічного стану вартість, визначену у звітах про незалежну оцінку, зроблених СПД-СОД [PERSON] (а. с. 64-89), які надані відповідачем, оскільки суб'єкт оціночної діяльності визначив дійсну ринкову вартість майна на момент проведення огляду, провівши огляд спірного майна в місці його знаходження, в той час як суб'єкт оціночної діяльності [PERSON] у своїх звітах визначив середню ринкову вартість аналогічного майна, не оглядаючи спірне майно, а не дійсну ринкову вартість спірного майна. При цьому суд враховує, що за клопотанням представника позивача судом була призначена по справі авто товарознавча експертиза для визначення вартості майна, яка не була проведена із вини позивачки, так як не була оплачена та не було організовано позивачкою виїзд експерта до місця знаходження спірного майна, що унеможливило проведення експертизи. Таким чином вартість автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску становить 14026,78 грн. (що навіть більше заявленої позивачкою вартості автомобіля у позові), а вартість трактора визначити неможливо через його фактичну відсутність як трактора, так як він перебуває у розібраному стані, а саме залишилися лише окремі деталі, які неможливо ототожнити із поняттям трактор, що відображено у звіті суб'єкта оціночної діяльності [PERSON] Оскільки автомобіль є річчю неподільною, ним користується відповідач, який погодився на компенсацію позивачці вартості належній їй 1/2 частки в автомобілі, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 7013,39 грн. (1/2 від 14026,78 грн.). Позовні вилоги про стягнення з відповідача компенсації вартості 1/2 частки трактора ЮМЗ-6, 1974 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] задоволенню не підлягають, у зв'язку із фактичною відсутністю спірного майна в натурі та неможливістю визначити його вартість. У відповідності до ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial