Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

16 травня 2017 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні її представник пояснила, що 15 листопада 2003 року помер дідусь позивачки [PERSON]. Він був вдруге одружений з [PERSON] (д.п. [PERSON]) [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом загсу Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області від 30 грудня 1986 року, серія I- НМ № 408627. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею, 54,0 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Коломийським бюро по приватизації державного житлового фонду від 06 квітня 1999 року. Після смерті дідуся, все належне йому майно перейшло згідно заповіту у власність [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 8 червня 2004 року, серія ВВС № 916929, серія ВВС № 916928. Від часу смерті дідуся, 15 листопада 2003 року, до моменту смерті [PERSON], 23 листопада 2016 року вона постійно доглядала останню, оскільки [PERSON] була хворою та потребувала стороннього догляду. Протягом останніх років свого життя [PERSON] зазначала, що все своє майно бажає залишити їй, оскільки протягом останніх трьох років вона доглядала її, допомагала матеріально, сплачувала комунальні послуги за належну їй квартиру, у звязку із частими загостреннями хвороб, постійно була з хворою, оплачувала кошти за лікування та медичні препарати, що підтверджується чеками. 23 листопада 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті вона звернулася до нотаріуса для оформлення права власності на квартиру. Однак, їй було відмовлено тому, що померла, [PERSON], заповіла все майно своїй сестрі [PERSON], оскільки боялася що її мама після смерті свого батька [PERSON] перестане її доглядати та матеріально забезпечувати. Заповідачка, після смерті дідуся була у пригніченому стані, оскільки померла єдина рідна їй людина, тому, що дітей вона не мала та потребувала сторонньої підтримки у звязку з погіршенням стану здоровя. На момент складення заповіту була безвольною і байдужою до життя, не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому й заповіла все своє майно сестрі. Жодних коштів для похованням [PERSON] відповідачем не було надано. [PERSON] не відвідувала спадкодавця за місцем її проживання, не цікавилась її життям та здоровям, не спілкувалася з нею. Питаннями проведення похорон померлої займалася вона, а також всі ритуальні послуги були сплачені нею. Потягом останнього року [PERSON] неодноразово збиралася скасувати заповіт від 03 жовтня 2006 та скласти новий, яким все своє майно заповісти їй, але в неї неочікувано погіршився стан здоровя, тому цього вона так і не змогла зробити. Просить суд визнати заповіт від 03 жовтня 2006 року, посвідчений нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 1965, недійсним. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Нотаріус Коломийської міської державної нотаріальної контори, як третя особа, в судове засіданні не зявилася, але подала до суду письмове пояснення, згідно якого зазначає, що нею 03 жовтня 2006 року по реєстру № 1965 було посвідчено заповіт від імені [PERSON]. Жодних сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності заповідачки не виникало, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії не було, заповідачка свідомо, розуміючи значення своїх дій посвідчувала заповіт на імя своєї сестри [PERSON]. Крім того при посвідченні заповіту їй було розяснено, що в будь-який момент заповіт може бути скасовано або посвідчено новий. Заповідачка протягом 10 років заповіту не скасовувала та не склала нового. Вважає, що заповідачка усвідомлювала значення своїх дій під час посвідчення заповіту та заповіт посвідчено згідно до вимог чинного законодавства. Зясувавши обставини, на які представник позивачки посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 30 грудня 1986 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] у відділі загсу Городенківського райвиконкому Івано-Франківської області, про що в книзі про укладення шлюбу зроблено запис за № 79 /а.с.9/. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних частках належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданим Коломийським бюро по приватизації державного житлового фонду 06 квітня 1999 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 09 лютого 1999 року за № 9037 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 20 липня 1999 року за № 4527 /а.с.6/. 15 листопада 2003 року помер дідусь позивачки - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS], яку прийняла його дружина [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 08 червня 2004 року /а.с.7/. З 15 листопада 2003 року по 23 листопада 2016 року [PERSON] постійно доглядала за [PERSON], допомагала їй матеріально, сплачувала комунальні послуги за належну їй квартиру, постійно була з хворою, оскільки вона потребувала стороннього догляду, оплачувала кошти за лікування та медичні препарати, що підтверджується чеками /а.с.13-14/. Протягом останніх років свого життя [PERSON] зазначала, що все своє майно бажає залишити внучці - [PERSON], оскільки вона її доглядає, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Крім того свідки зазначили, що після смерті чоловіка [PERSON] перебувала у пригніченому стані, неодноразово зверталася до невропатолога, тяжко хворіла, оскільки була інвалідом ІІ гр. ЧАЕС. Сестра та племінники доводили її до сліз та істерики, що також негативно позначалося на стані її здоровя, а тому вони не спілкувалися. [PERSON] не відвідувала [PERSON] за місцем її проживання, не цікавилась її життям та здоровям. [PERSON] неодноразово збиралася скасувати заповіт від 03 жовтня 2006 та скласти новий, яким все своє майно заповісти позивачці, але цього вона так і не змогла зробити. 23 листопада 2016 року [PERSON] померла, складено відповідний актовий запис №560 /а.с.10/. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Питаннями проведення похорон померлої займалася [PERSON], всі ритуальні послуги були сплачені нею, що підтверджується копією свідоцтва про поховання та квитанціями за ритуальні послуги /а.с.11-12/. З метою оформлення спадщини позивачка звернулася до нотаріуса, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії тому, що [PERSON] згідно заповіту від 03 жовтня 2006 року заповіла все майно своїй сестрі [PERSON] /а.с.5/. Даний заповіт не скасовувався і не складався новий. Однак, згідно думки спеціаліста, доктора медичних наук, професора Львівського національного медичного університету ім. Д. Галицького [PERSON], [PERSON] протягом тривалого часу включно з 2006 роком не могла повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, а дії її носили характер неусвідомлюваних вчинків і могли бути такими, що не відповідали її волі /а.с.54/. Оскільки на момент складання заповіту [PERSON] не могла повністю усвідомлювати свої дії та керувати ними, то суд приходить до висновку, що необхідно визнати оспорюваний заповіт недійсним. На підставі ст.,ст. 225, 1257 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними та

Outcome: approved