Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

15.10.2015р. представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 31.01.2013р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №LVH9F812721147, на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 25 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує, що згідно умов зазначеного вище Договору такий складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Зазначає, що відповідач, уклавши з позивачем [PERSON] та отримавши грошові кошти, не виконує належним чином свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Станом на 24.09.2015р. відповідач [PERSON] заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 50 626,66 грн., з яких 24 626,40 грн. заборгованість за кредитом;\~ 0,25 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом та 26 000,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Стверджує, що рішенням Мостиського районного суду від 26.11.2013р. задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанку» та постановлено стягувати з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 31.01.2013р. станом на 17.10.2013р. у розмірі 27 824, 84 грн., а тому враховуючи наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним Кредитним договором станом на 24.09.2015р. в розмірі 22\~801,82 грн. (50 626,66 грн. 27 824,84 грн.), штрафи на загальну суму 1640,09 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказах (документах). Відповідач був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Встановлено, що 31.01.2013 року між ПАТ «Приватбанк», позивачем у справі, та відповідачем [PERSON]В укладено кредитний договір №LVH9F812721147, відповідно до якого позивач, як кредитодавець, надав відповідачу, як позичальнику, кредит у сумі 25000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % річних. Згідно умов даного кредитного договору позичальник зобовязався забезпечити повне повернення кредиту та відсотків і погашення кредиту проводити згідно графіку, який є невідємною частиною договору. Даний кредитний договір укладений в письмовій формі, підписаний уповноваженими на те посадовими особами Банку та особисто відповідачем [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі ст.629 ЦК України цей договір є обовязковим до виконання. Надавши суму кредиту позичальнику [PERSON], позивач виконав зобовязання за вказаним договором, що підтверджується матеріалами справи. Однак, відповідач [PERSON], отримавши грошові кошти на умовах повернення, став не виконувати взяті на себе зобовязання за вказаним договором, а саме не виконує умов договору щодо повернення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість перед позивачем. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 26.11.2013р. у цивільній справі №448/1848/13-ц задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за тим же кредитним договором №LVH9F812721147 від 31.01.2013р., зокрема ухвалено стягнути з боржника [PERSON] заборгованість, яка виникла станом на 17.10.2013р., - у розмірі 27 824, 84 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] і в подальшому не виконував взяті на себе зобовязання за вказаним договором. Так, з проведеного позивачем розрахунку станом на 24.09.2015р. відповідач має прострочену заборгованість перед позивачем, зокрема заборгував Банку за вказаним кредитним договором кошти в сумі 24\~441,91 грн. При цьому заборгованість у розмірі 27 824,84 грн., яка розрахована станом на 17.10.2013р., вже присуджена до стягнення з відповідача на підставі зазначеного вище рішення Мостиського районного суду Львівської області від 26.11.2013р. Слід зазначити і те, що на неодноразові вимоги банку позичальник відповідач [PERSON] не відреагував, на час розгляду справи в суді простроченої заборгованості по кредитному договору не погасив. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом. Отже, у звязку із порушенням позичальником - відповідачем [PERSON] своїх договірних зобовязань перед позивачем, у такого (позивача) виникло право на стягнення суми боргу за кредитним договором, що відповідає вимогам ч.2 ст.1050 ЦК України. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у звязку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. З відповідача [PERSON] в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитним договором у розмірі 24441 грн. 91 коп., тобто в межах заявлених позовних вимог. Також підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1218 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved