Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

15 травня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько, [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,1320 га, яка розташована на території Золочівської селищної ради Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала останньому згідно Державного акту про право приватної власності на землю серія [NUMBER]. Прийняти спадщину після смерті батька позивач не міг через сімейні обставини, а саме перебування за межами України, скрутний матеріальний стан. Звернувшись 24 вересня 2013 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, увидачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно було відмовлено з огляду на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку поважною, просив позов задовольнити. У судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися. Представник позивача подав суду через канцелярію заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Золочівської селищної ради Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, позов визнав, просив задовольнити вимоги позивача, вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та об'єктивними. Від третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, рішення покладають на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8). [INFO] року у віці 59 років помер [PERSON], про що 05 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис №39 та того ж дня видано відповідне свідоцтво Серія [NUMBER] (а.с.12). З наданої суду копії Державного акта про право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації Харківської області від 04.01.2003 року №3 вбачається, що [PERSON], який мешкає в [ADDRESS] належить земельна ділянка площею 4,1320 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Золочівської селищної ради Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1009 (а.с.9). З наданої суду копії паспорта громадянина України [PERSON], [INFO], останній має зареєстроване місце проживання з 31.12.2004 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). 24 вересня 2013 року постановою державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області Тихонової Н.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку із пропуском строку для прийняття спадщини та неподання документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини у порядку, встановленому діючим законодавством (а.с. 10). Згідно із Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №47797389 від 22.05.2017 року та №47797398 від 22.05.2017 року, після смерті спадкодавця [PERSON], який помер у 2013 році, спадкова справа не заводилася, відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні, заповіти останнього не посвідчувались (а.с. 33, 34). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ч.2 ст.1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК визначено коло осіб, що входять до першої черги спадкоємців, а саме, діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України встановлено умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відтак, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Визнання позову відповідачем суд розцінює, як надання фактичної згоди позивачу для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що визначено у ч.2 ст.1272 ЦК України. Враховуючи те, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через поважні причини, відповідач фактично надав згоду на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, суд задовольняє позовну заяву, встановлюючи позивачу три місяці додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, який є достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved