Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

16 березня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Лотівка-Еліт» про визнання договору оренди землі припиненим, витребування земельної ділянки, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 2,1896 га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. 01 січня 2010 року між нею та ТОВ «Лотівка-Еліт» підписаний договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на п'ять років, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Шепетівському районі Хмельницької області 28 березня 2012 року. У зв'язку із закінченням строку договору оренди 01 січня 2015 року, не маючи наміру продовжувати договір на новий строк, у зв'язку з бажанням самостійно обробляти належну їй на праві власності земельну ділянку, вона звернулася до відповідача із повідомленням про припинення строку дії договору оренди землі та вимогою про звільнення земельної ділянки. Однак їй було відмовлено з тих підстав, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок строку дії договору починається з часу його реєстрації, тобто з 28 березня 2012 року та триває по 28 березня 2017 року. Вважає, що земельну ділянку передала відповідачеві у користування в день підписання договору, тобто 01 січня 2010 року, а відповідач прийняв її та користувався з часу підписання договору, тому вказаний договір оренди припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, а саме 01 січня 2015 року. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшив позовні вимоги, просив визнати припиненим договір оренди земельної ділянки площею 2,1896 га, укладений 01 січня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Лотівка-Еліт», зареєстрований у відділі Держкомзему у Шепетівському районі Хмельницької області 28 березня 2012 року - з 01 січня 2015 року. Представник відповідача Євтушенко А.С. у судовому засіданні позов не визнав. В обгрунтування заперечень зазначив, що строк дії договору оренди землі не сплив, оскільки початок строку дії договору починається з часу його реєстрації, тобто з 28 березня 2012 року, а тому має діяти по 28 березня 2017 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,1896 га за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Серединецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 22 листопада 2007 року (а.с.7). 01 січня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Лотівка-Еліт» підписаний договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на п'ять років (а.с.8). Тоді ж позивач передала орендарю, а відповідач (орендар) прийняв вказану земельну ділянку, що підтверджується актом приймання-передачі об'єкту оренди від 01 січня 2010 року (а.с.9). Договір оренди зареєстрований у відділі Держкомзему у Шепетівському районі Хмельницької області 28 березня 2012 року за [NUMBER] . Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Відповідно до п. 43 договору оренди землі договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та ТОВ «Лотівка-Еліт» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 01 січня 2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Таким чином, договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення. Твердження відповідача про те, що моментом укладення договору оренди землі є дата його державної реєстрації (28 березня 2012 року) не ґрунтується на законі та не узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України №6-162цс13 від 19 лютого 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 121,80 грн., що підтверджено документально. Щодо витрат на правову допомогу, то її розмір визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Оскільки витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. не перевищують граничний розмір їх компенсації, документально підтверджені та доведені, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved