Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

15 січня 2016 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява позивача. Поданий позов позивачем обґрунтований тим, що 16 листопада 2009 року помер його батько [PERSON], після його смерті спадщину отримала його дружина (мати позивача) - [PERSON], яка померла 19 серпня 2010 року. Після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із: - житлового будинку № 111 з погосподарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Сокиринці по вул. Першотравневій, Вінницького району Вінницької області, який належав [PERSON] як голові колгоспного двору. 11 січня 2010 року його мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалось та все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона має право- йому, але у нотаріуса він оформити свої спадкові права не в змозі, так як будинок відноситься до категорії колгоспних дворів. Вказує, що крім нього, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] та брат [PERSON], які спадщину після смерті матері не прийняли, так як не були зареєстровані в спадковому будинку та не звертались до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Він, в свою чергу, спадщину прийняв належним чином, звернувшись на протязі шестимісячного терміну після смерті [PERSON] з відповідною заявою до нотаріальної контори. Тому позивач, просить суд, визначити розмір частки кожного із членів двору в майні колгоспного двору становив: ? частки [PERSON] та ? частки [PERSON] та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на всі 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, що знаходяться в с. Сокиринці по вул. Першотравневій, № 111, Вінницького району, в тому числі ? частка [PERSON] в майні колгоспного двору та ? спадкова частка, яку успадкувала мати [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, але через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача також в судове засідання не зявився та надав суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Треті особи- Мороз Л.М. та [PERSON] в судове засідання також не зявилися , надали суду заяву про розгляд даної справи у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі в їх сукупності , суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий , що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок № 111, по вул. Першотравневій с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, згідно погосподарської книги за 1986-1991 р.р. відносився до категорії колгоспного двору, в даному господарстві знаходився один житловий будинок і в ньому з 01 липня 1990 року по 15 квітня 1991 року проживали: [PERSON] (голова двору) та його дружина [PERSON] (член двору) (а.с. 19-20), тому розмір частки кожного з них в майні двору становили по ? частки [PERSON] та ? частки [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла його дружина (мати позивача) - [PERSON], яка померла 19 серпня 2010 року, оскільки проживала в спадковому будинку разом із спадкодавцем. Таким чином, на момент смерті їй належала ? частка в майні колгоспного двору та ? спадкова частка після смерті чоловіка, тобто на день смерті мати позивача мала право на 100% спадкового будинковолодіння. Тому, позивач як єдиний спадкоємець за заповітом, має право успадкувати все майно, що залишилося після смерті матері, а саме 100% спадкового будинковолодіння, що знаходиться за адресою: с. Сокиринці по вул. Першотравневій, № 111, Вінницького району, який відповідно до технічного паспорту на будинок виданого 24.12.2015 року складається з наступних приміщень: житловий будинок під літерой «А», який складається з коридору 1-1 пл. 3,6 кв.м., кімнати 1-2 пл. 13,3 кв.м., кухні 1-3 пл. 9,2 кв.м.,кімната 1-4 пл. 20,3 кв.м., веранди під літерою «а» -І пл.. 9,5 кв.м., кладової ІІ пл. 3,4 кв.м. Загальна площа будинку становить 59,3 кв.м. Крім того, господарські будівлі та споруди: сарай Б, сарай В, вбиральня в, літня кухня Г, погріб з шиєю П/Г, ворота з хвірткою №1, огорожа №2 (а.с. 13-17). Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (голова двору), його дружина [PERSON] (член двору) були родиною, оскільки за господарством рахується один житловий будинок, в якому всі вони проживали та були зареєстровані, що підтверджується довідкою № 618 від 23.12.2015 року Сокиринецької сільської ради (а.с. 22). Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Як вбачається з матеріалів справи, 16 листопада 2009 року помер батько позивача [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №157596, видане 16 листопада 2009 року виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району та області (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок, яку прийняла його дружина (мати позивача) - [PERSON], яка померла 19 серпня 2010 року, що підтверджується з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №168032, видане 20 серпня 2010 року виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району та області (а.с.9). Тобто вказані особи померли після 30 червня 1990 року, а тому спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Вказані обставини підтверджується копією спадкової справи № 70/2011 від 19 серпня 2010 року, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 38-70). За життя спадкодавець [PERSON] 11 січня 2010 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося у тому числі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право за законом заповідала синові [PERSON] Даний заповіт посвідчено секретарем Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №97 (спадкової справи а.с. 50). Також судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є крім позивача, є його сестра [PERSON] та брат [PERSON], які спадщину після смерті матері не прийняли, так як не були зареєстровані в спадковому будинку та не звертались до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії ЯЖ №775972 (а.с.11). Позивач спадщину після смерті своєї матері прийняв, подавши до Вінницької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, що підтверджується заявою від 10.02.2011 р. року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №70/2011 (спадкової справи а.с. 43). З письмової відповіді державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори від 05 січня 2016 року за № 3/02-17, вбачається відмова у видачі позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як позивач не надав правовстановлюючий документ на житловий будинок, у звязку з чим, йому рекомендовано звернутися до суду. (а.с.24). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірна, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином суд вважає , що є законі підстави задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за ним право власності на даний будинок в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved