Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

16.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів, вказавши, що 29.08.2008 року між ним та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу відповідно до п. 1 якого відповідач зобов»язувалась продати позивачу земельну ділянку площею 1000 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3 укладеного попереднього договору, вартість земельної ділянки сторони погодили в сумі 339 045,00 грн. До підписання попереднього договору позивач сплатив відповідачу аванс в сумі 43 000,00 грн., що підтверджується п. 4 укладеного попереднього договору від 29.08.2008 року. Відповідно до п. 5 укладеного попереднього договору, сторони погодили укласти та нотаріально посвідчити основний договір не пізніше 04.12.2008 року. Відповідно до п. 10 укладеного попереднього договору, у випадку безпідставної відмови відповідача від продажу земельної ділянки у погоджений сторонами строк, відповідач повертає позивачу суму одержаного авансу та сплачує пеню в розмірі 100 відсотків суми сплаченого авансу. Так як основний договір купівлі-продажу земельної ділянки не був укладений внаслідок безпідставної відмови відповідача, просить стягнути з відповідача 86 000,00 грн. авансу, пеню та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, вказавши, що у погоджений сторонами день 04.12.2008 року відповідач не з»явилась до нотаріуса [PERSON] для укладання основного договору купівлі-продажу, необхідних документів для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу не надала, що підтверджується в тому числі показами свідків [PERSON], [PERSON] В зв»язку з цим, згідно п. 10 укладеного попереднього договору, відповідач зобов»язана повернути позивачу аванс та сплатити пеню в загальній сумі 86 000,00 грн. Так як в попередньому договорі сторонами не був встановлений строк повернення авансу та сплати пені, позивач 31.12.2013 року звернувся до відповідача з вимогою повернути аванс та сплатити пеню відповідно до приписів ст. 530 ЦК України в семиденний строк. Відповідач вимогу позивача не виконала, грошових коштів позивачу не сплатила. Представник відповідача заявленого позову не визнав, просить закрити провадження у справі, так як позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду. Подав до суду письмову заяву про те, що відповідно до умов укладеного попереднього договору сторони погодили укласти основний договір купівлі-продажу земельної ділянки 04.12.2008 року і відповідно з цього часу починає перебіг позовна давність, яка спливає 05.12.2011 року. Внаслідок цього, позивач подавши позов до суду 16.01.2014 року порушив строки позовної давності, що є підставою для закриття провадження у справі. Крім того представник відповідача вказав, що 04.12.2008 року відповідач з»явилась до нотаріуса [PERSON] для укладання основного договору купівлі-продажу земельної ділянки, але договір не був укладений саме внаслідок неявки позивача, що підтверджується в тому числі і показами свідків: [PERSON] та [PERSON]. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки. На виконання умов укладеного попереднього договору позивач в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу передав відповідачу аванс в сумі 43 000,00 грн. В обумовлений сторонами день укладання основного договору купівлі-продажу 04.12.2008 року позивач з»явився до нотаріуса [PERSON] для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується представником позивача та показати свідків [PERSON], [PERSON] Посилання представника відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON] на те, що 04.12.2008 року відповідач прибула до нотаріуса [PERSON] для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу земельної ділянки попередньо надавши нотаріусу всі необхідні документи оцінюється судом критично, та спростовується іншими доказами у справі, в тому числі і листом нотаріуса [PERSON] № 69/01-16 від 28.03.2014 року. Вказаним листом нотаріус [PERSON] підтвердила ту обставину, що на момент укладання попереднього договору купівлі-продажу від 29.08.2008 року нотаріусом були лише оглянуті паспорта з ідентифікаційними кодами сторін та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД № 015936 кадастровий номер 6810100000:16:004:0034. Будь яких інших документів нотаріусом не вимагалось і у сторін не отримувалось. Вказаним листом також підтверджено, що нотаріусу [PERSON] відповідачем не надавались документи які необхідні від продавця для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Такими документами від відповідача (продавця) на той час були: державний акт на земельну ділянку, витяг з бази даних автоматизованої системи введення державного земельного кадастру та звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки. Таким чином при ненаданні відповідачем зазначених документів нотаріусу, договір купівлі-продажу земельної ділянки не міг бути посвідчений нотаріально, навіть при умові прибуття позивача та відповідача до нотаріуса [PERSON] 04.12.2008 року. Встановлено, що відповідно до п. 10 укладеного попереднього договору від 29.08.2008 року сторони погодили умови повернення авансу позивачу та сплати йому пені в розмірі 100 відсотків від суми авансу. Тобто сторонами було погоджено зобов»язання, але не був встановлений строк виконання цього зобов»язання відповідачем, тобто не був визначений строк, на протязі якого відповідач зобов»язаний повернути позивачу отриманий аванс та сплатити пеню. В зв»язку з цим, вказане зобов»язання мало бути виконане відповідачем протягом семи днів з моменту отримання вимоги позивача від 31.12.2013 року відповідно до приписів ст. 530 ЦК України. Однак відповідачем в порушення вищезазначених приписів закону зобов»язання не було виконано у встановлений законом строк, аванс та пеня позивачу не сплачені. Судом не береться до уваги заява представника відповідача щодо застосування позовної давності та закриття провадження у справі, оскільки строк позовної давності у позивача для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача отриманого авансу та пені відповідно до ст. 261 ЦК України починає свій перебіг не з 04.12.2008 року, а з моменту невиконання відповідачем вимоги позивача від 31.12.2013 року про виконання зобов'язання щодо повернення авансу та сплати пені. Крім того, вимога відповідача про закриття провадження у справі внаслідок спливу позовної давності не відповідає вимогам ст. 267 ЦК України. 04.12.2008 року є погодженою датою сторін по укладанню основного договору купівлі-продажу земельної ділянки і не є граничним строком повернення відповідачем отриманого авансу та сплати пені позивачу. Таким чином суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача сплачений аванс в сумі 43000 грн., пеню в сумі 43000 грн. на загальну суму 86 000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 860,00 грн, а всього 86 860,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved