Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

16 травня 2014 року до Старобешівського районного суду Донецької області із зазначеним позовом звернулась [PERSON] і свої позовні вимоги мотивувала наступним. [INFO] померла її мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб. Після її смерті залишилася спадщина - житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, що знаходиться у Старобешівському районі на території Мар'янівської сільської ради. Державний нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав в нотаріальній конторі на земельну ділянку, що знаходиться у Старобешівському районі на території Мар'янівської сільської ради, мотивуючи це ненаданням нею оригіналу державного акту на право на землю, який було втрачено спадкодавцем. [PERSON] звернулась до Реєстраційної служби Старобешівського районного управління юстиції та до Відділу Держземагентства у Старобешівському районі Донецької області з проханням видати їй дублікат державного акту, але у видачі дублікату державного акту на земельну ділянку їй було відмовлено, посилаючись на втрату чинності Наказу Держкомзему № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (згідно з Наказом Мінагропромполітики № 404 від 03.07.2013 р.), а також неврегульованістю порушеного нею питання іншими нормативно-правовими актами. Внаслідок втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] не має можливості отримати у спадщину земельну ділянку, що знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, яка належала [PERSON], яка померла [INFO], а за відсутності оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. [PERSON] просила визнати за собою в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, яка складається з двох частин площею 4,8155га (кадастровий номер земельної ділянки 1424582400:00:012:0682), та 1,9315га кадастровий номер земельної ділянки 1424582400:00:012:0683) яка належала на праві власності [PERSON], яка померла [INFO], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 356947 від 06 березня 2006р. У судовому засіданні позивачка [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, за якою позов підтримала та просила його задовольнити на підставі обставин і норм закону, що викладені у ньому. Представник Мар'янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, за якою проти позовних вимог позивачки не заперечував та просив справу розглянути без їхньої присутності та прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про інформацію» документом є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Чітке визначення терміну «дублікат» в чинному законодавстві відсутнє, проте з практики застосування термінів, слів та сполучень у юриспруденції дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як і оригінал. Тобто дублікат документа повинен містити ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. За загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа, лише суб'єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат. При цьому втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа. Єдиною підставою, за наявності якої видача дубліката не може бути здійснена суб'єктом, який видав такий документ, це ліквідація такого суб'єкта. У такому випадку видача дубліката документа здійснюється правонаступником відповідного суб'єкта або архівною установою. Таким чином „, . реєстраційна служба Старобешівського РУЮ не уповноважена видавати дублікати документів, виданих іншими суб'єктами, оскільки не є їх правонаступником. Відповідно до Положення про реєстраційну службу Старобешівського районного управління юстиції, затвердженого наказом Старобешівського районного управління юстиції від 11.11.2011 № 116, погодженого Головою Державної реєстраційної служби України 24.11.2011 та Начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області 22.11.2011, реєстраційною службою забезпечується реалізації повноважень Укрдержреєстру. На працівників реєстраційної служби Старобешівського управління юстиції покладені повноваження державних реєстраторів речових прав на нерухоме майно, які здійснюють державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації, забезпечують ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, надають інформацію про зареєстровані права та їх обтяження у встановленому законом порядку, забезпечують взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до вимог п. 7 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 передбачено, що для проведення державної реєстрації прав заявник має подати заяву про державну реєстрацію прав, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Пунктом 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 встановлено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. В порядку спадкування заявник має подати до органу державної реєстрації прав свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом чи його дублікат; державний акт на право власності на земельну ділянку; або рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Заява про державну реєстрацію права власності на зазначену в позовній заяві земельну ділянку із необхідними для реєстрації правовстановлюючими документами [PERSON] не подавалась, відмову в державній реєстрації прав [PERSON] від реєстраційної служби не отримувала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішення повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ч.3 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Відповідно п. 3.5 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Судом встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] зареєстрованим та виданим 08 лютого 2010 року, актовий запис № 10, виконкомом Мар'янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області. Родинні відносини [PERSON] з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] виданим 28.09.1989 року відділом ЗАГСУ Будьонівського райвиконкому м. Донецька, актовий запис № 781, свідоцтвом про шлюб [PERSON] з [PERSON] Серія [NUMBER] виданим і зареєстрованим 27 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 268, за яким [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Після смерті [PERSON] залишилася спадщина - житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, що знаходиться у Старобешівському районі на території Мар'янівської сільської ради. [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] 28 травня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.05.2012 р., відповідно до якого за нею визнане право на житловий будинок з надвірними побудовами за адресою: [ADDRESS]. Постановою від 22.04.2014 р, № 810/02-14 державний нотаріус відмовив [PERSON] в оформленні спадкових прав в нотаріальній конторі на земельну ділянку, що знаходиться у Старобешівському районі на території Мар'янівської сільської ради. Постанову обгрунтовано посиланням на п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та мотивовано ненаданням нею оригіналу державного акту на право на землю, який було втрачено спадкодавцем. Належність [PERSON] земельної ділянки, яка складається з двох частин, підтверджується двома витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки: номер НВ-1401066322014 від 24.02.2014 р. та номер НВ-1401066432014 від 24.02.2014 р. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯГ № 356947 від 06 березня 2006р., реєстраційний номер 0075130106168001010 (копія додається). [PERSON] звернулась до друкованого засобу масової інформації, за допомогою якого в газеті «Новая жизнь» від 28.07.2012 року було надруковано оголошення про втрату державного акту на земельну ділянку, але ніхто не повідомив про знахідку втраченого акту. [PERSON] звернулась до Відділу держземагентства у Старобешівському районі та Реєстраційної служби Старобешівського районного управління юстиції із проханням видати їй дублікат акту. Але їй було відмовлено. Відмову мотивовано втратою чинності Наказу Держкомзему № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» (згідно з Наказом Мінагропромполітики № 404 від 03.07.2013 р.), а також неврегульованістю порушеного нею питання іншими нормативно-правовими актами. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», за яким за Держземагентством залишилися функції державної реєстрації самої земельної ділянки як об'єкта нерухомості в Державному земельному кадастрі. Дії по реєстрації та видачі документів, що посвідчують речові права, покладено на управління юстиції. Належність [PERSON] земельної ділянки, яка складається з двох частин, підтверджується двома витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки: номер НВ-1401066322014 від 24.02.2014 р. та номер НВ-1401066432014 від 24.02.2014 р. Зазначена земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на земельну ділянку серії ЯГ № 356947 від 06 березня 2006р., реєстраційний номер 0075130106168001010 (копія додається). Внаслідок втрати правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 356947 від 06 березня 2006р., [PERSON] не має можливості отримати у спадщину земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Мар'янівської сільської ради Старобешівського району Донецької області, яка належала [PERSON], яка померла [INFO]. За відсутності оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку або його дублікату нотаріус не має можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, яка належала [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно п. 3.1 листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] не може здійснити свого права на отримання законного права власності на земельну ділянку через неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у зв'язку із відсутністю оригіналу документу, що посвідчує право [PERSON] на земельну ділянку, та неможливість отримання дублікату державного акта на земельну ділянку, що може бути виданий землевласнику, яким була спадкодавець [PERSON] та на отримання спадщини, на яку претендує [PERSON] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки вона не може здійснити свого права на отримання законного права власності на земельну ділянку.

Outcome: approved