Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

15 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні сина, чим порушує її права на достатній рівень життя. У позовній заяві зазначено, що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17.02.2018 Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80. За період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак вона вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у встановленому законом порядку. Разом з тим, із Єдиного державного реєстру судових рішень їй відомо, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривому Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2016 №213/1929/16-ц з відповідача на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов. Позивач [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не використала наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Крім того, за приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] , 17 лютого 2018 року зареєстрували шлюб у Центрально-Міському районному у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №80, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 01 березня 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №199, серія [NUMBER] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №199 (а.с.7). Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість, вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З наданих документів, зокрема із копії рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2016, яке набрало законної сили 27.09.2016, вбачається, що з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, на утримання неповнолітньої дитини, [INFO] , до її повноліття, однак відповідач інвалідом не являється, та інших утриманців немає. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує відносно своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька - [PERSON] . Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved