Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

16 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що 19 серпня 1996 року мати склала заповіт, посвідчений секретарем Селецької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, в якому на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Марія-Воля Володимир-Волинського району, заповіла в рівних долях йому та його сестрі [PERSON] , яка є відповідачем у справі. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне їй майно. Після смерті [PERSON] , він у визначений законом шестимісячний термін не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки не знав про існування заповіту і вважав, що сестра повинна успадкувати усе належне матері майно. Про складення заповіту на його ім`я йому стало відомо нещодавно від сестри [PERSON] , яка повідомила, що спадкувати майно після смерті матері вона не буде і у заповіті мати визначила їх двох, як спадкоємців майна в рівних частках. У позовній заяві просив визначити йому два місяці додаткового строку для прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву, за якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду скерувала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] . Згідно із частиною третьою статті 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини, які склалися з приводу обставин прийняття спадщини регулюються цивільним законодавством України. В той же час при вирішенні даної справи суд у відповідності до ч.ч.1 та 4 ст.10 ЦПК України керується принципом верховенством права застосовуючи при цьому Конвенцію про\~захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Згідно ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272\~ЦК України визначені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відтак, відповідно до змісту ст.1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до ч.5 ст.1268, ст.ст.1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. Згідно заповіту посвідченого секретарем Селецької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області 19.08.1996 року, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Марія-Воля Володимир-Волинського району, заповіла в рівних долях дочці [PERSON] та сину [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 15 червня 2020 року, виданим виконавчим комітетом Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належне їй на праві приватної власності майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Зимнівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 122 від 04.03.2021 року, [PERSON] до дня своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті ніхто не проживав і не був зареєстрований. Від імені [PERSON] 19.08.1996 року Селецькою сільською радою Володимир-Волинського району посвідчено заповіт, який не змінений та не відмінений. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв, оскільки вона проживала самотньо. Спадкоємцями першої черги є її діти: [PERSON] і [PERSON] . Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. З пояснень\~позивача у\~його позовній\~заяві вбачається,\~що після смерті матері, він у встановлений законом шестимісячний строк, не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у зв`язку з тим, що не знав про те, що покійна [PERSON] заповіла належне йому майно саме йому та [PERSON] , не знав про наявність вказаного заповіту, посвідченого на його ім`я, і ніхто його про це не повідомив. Про наявність заповіту йому стало відомо від сестри, яка повідомила, що спадкувати належну їй частку майна не буде. У позовній заяві просив визначити йому два місяці додаткового строку для прийняття спадщини Як встановлено судом, позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд також звертає увагу на те, що згідно повідомлення Володимир-Волинської нотаріальної контори № 393/01-16 від 23 березня 2021 року спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась. Даний факт є свідченням того, що ніхто до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про спадщину не звертався, а відтак нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (правові позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року, а також ВС у справі № 565/1145/17 від 26.06.2019 року). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом встановлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 15 грудня 2020 року. До нотаріуса позивач звернувся 05 березня 2021 року, однак строк вже було пропущено строк для прийняття спадщини, а позов до суду подав 16 березня 2021 року. Незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. З врахуванням принципу верховенства права та дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, з врахуванням доводів позивача щодо поважності причин пропуску ним строків для прийняття ним спадщини по смерті матері, а ці строки в даному випадку є незначними, а також із врахуванням того, що факт прийняття спадщини позивачем не порушить прав та інтересів інших осіб, суд, задовольняючи позов суд встановлює [PERSON] додатковий строк тривалістю в два місяці для надання можливості подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] , що померла [INFO] . Крім того, відповідач у справі [PERSON] визнала позов, а інших зацікавлених у спадковому майні осіб немає.

Outcome: approved