Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

16 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в якій просили суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 29 жовтня 2016 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2606. Заява мотивована тим, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не можуть бути поновлені. Заявниками досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини, участі батьків у вихованні та утриманні дитини. Заявники просили суд розірвати шлюб, укладений 29 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис № 2606, серія [NUMBER] від 29 жовтня 2016 року). Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року призначено судовий розгляд заяви по суті. В судове засідання заявники не з`явилися надали до суду заяви, в яких просили заяву задовольнити, справу розглянути за їх відсутністю на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , зареєстровано шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 2606, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2016 року. Сторони по справі мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 21 листопада 2017 року народження. Заявники досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, умов її утримання і виховання кожним із батьків, що підтверджується копією договору подружжя про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, умов її утримання і виховання кожним із батьків в порядку ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко В.С. 14 вересня 2020 року та зареєстрованим в реєстрі за № 2513. З матеріалів справи вбачається, що фактичні шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені, заявники не скористалися передбаченим ч. 4 ст. 109 СК України місячним строком для відкликання заяви, що свідчить про те, що заявники не бажають примиритися, у зв`язку з чим суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved