Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

17.07.2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська» із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без згоди останнього, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [PERSON] був госпіталізований 16 липня 2020 року о 14-20 год. у КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська». Направлення на госпіталізацію було видане дільничним лікарем-психіатром психкабінету м. Мирноград Терещенко Г.І. Підставою для висновку про необхідну госпіталізацію є відомості про поведінку [PERSON] , отримані від матері останнього - [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий 17.07.2020 року лікарем - психіатром [PERSON] , який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янська», яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] , прийшовши до висновку, що обстеження і лікування останнього можливо тільки в умовах стаціонару. Згода [PERSON] на госпіталізацію відсутня у зв`язку з його відмовою від госпіталізації за психічним станом. Просив суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на госпіталізації [PERSON] . Додатково зазначив, що [PERSON] за своїм психічним станом потребує госпіталізації до психіатричного закладу. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] пояснив, що під час огляду хворого у останнього була виявлена наявність психічних розладів, в силу яких останній вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для хворого та оточуючих. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] , в судовому засіданні заперечував проти госпіталізації, адекватних пояснень суду не надав. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, надала пояснення, з яких вбачається неадекватна поведінка її сина, який вчиняє дії, які являють собою безпосередню небезпеку для останнього та оточуючих. Прокурор Дзюба І.Г. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до лікарсько-психіатричного огляду № 330/1 від 17.07.2020 року у [PERSON] виявлені наступні психічні розлади: контакт носить формальний характер, орієнтований у власній особистості, в місці та нечітко календарному часі, злісний, напружений, фон настрою дисфоричний. В бесіді свої хворобливі переживання приховує, хворим себе не вважає, увага привертається після численних мовних стимуляцій, швидко виснажується, висловлює маячні ідеї відношення, емоційно неадекватний, висловлювання з агресивним відтінком, періодично завмирає, дивиться в одну точку, свою поведінку не коментує, мислення в уповільненому темпі,малопродуктивне, резонерське, з елементами розірваності. Враховуючи поведінку пацієнта, можна зробити висновок про наявність галюцинаторних переживань вербального характеру, суті яких не розкриває, інструкції виконує вибірково, критика до свого стану відсутня (а.с.2). З направлення на госпіталізацію вбачається, що [PERSON] хворіє на психічні розлади (а.с.3). Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» дія вказаного Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства , які перебувають в Україні. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, а саме - справа «Акопян проти України» від 05.06.2014 року, в якій Європейській суд з прав людини дійшов висновку про те, що невиправдане поміщення особи у психіатричний заклад стало можливими внаслідок відсутності справедливих та належних превентивних засобів захисту, які могли б забезпечити їй адекватний юридичний захист від свавілля. Ні в якому разі не можна допустити, щоб тримання особи у психіатричній лікарні супроводжувалося примусовим лікуванням, завдано їй тяжких страждань та шкоди приватному і сімейному життю, а також позбавляло її можливості ефективно оскаржити своє примусове лікування. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не було встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Окрім того, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення. В даному випадку в судовому засіданні було з достовірністю встановлено, що [PERSON] потребує психіатричної допомоги в умовах стаціонару, а тому, заява підлягає задоволенню. У відповідності до положення ч.1 ст.342 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved