Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

17.02.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якого зазначила, що вона з 04.08.2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє дітей доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Наразі, в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває її позовна заява про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON] . Вказала, що доньки перебувають на її повному утриманні, в свою чергу відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дітей, коштів на їх утримання не надає. Так, [PERSON] , [INFO] на даний час навчається у Луцькому НТУ на денній формі навчання, вартість якого коштує 16200 грн. Їх менша донька [PERSON] , [INFO] навчається у другому класі ОЗЗСО «Жидичинського ліцею», відвідує групу продовженого дня, гуртки хореографії та мистецтва. [PERSON] є здоровим та працездатним, працює не офіційно, проте отримує стабільний дохід, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішенням, яким: стягувати з [PERSON] в свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягувати з [PERSON] в свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення останньою навчання чи до досягнення нею 23-хрічного віку. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені у її позовній заяві, просила їх задовольнити. Також пояснила, що на даний час вона перебуває в шлюбі з відповідачем, однак в провадженні суду перебуває справа щодо його розірвання. Їх спільні з [PERSON] діти проживають разом з нею, в добровільному порядку відповідач допомогу на утримання дітей не надав, участі у їх вихованні не приймає. Зазначила, що [PERSON] працює не офіційно, інших дітей та утриманців не має, він не є особою з інвалідністю, на обліку в лікарів не перебуває. Вказала, що визначаючи розмір аліментів вона виходить з фактично понесених витрат на дітей. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законодавством, оскільки він офіційно не працює. Повідомити розмір своїх доходів та їх джерело відповідач [PERSON] відмовився. Також відповідач вказав, що у нього наявне захворювання псоріаз, у зв`язку з чим він перебуває на обліку в лікаря, проте відповідних доказів надати не може, інвалідність йому не встановлена. На його утриманні інших дітей та утриманців немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року. Зазначене підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 5). За час шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дана обставина підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 6-7). Судом також встановлено, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/2559/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій на момент розгляду даної справи судове рішення постановлено не було. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] , проживають разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . Зазначене відповідачем не оспорюється Як встановлено судом, сторони не можуть дійти згоди щодо утримання їх неповнолітніх дітей, тобто між ними існує спір з цього питання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, на обліку у лікарів не перебуває, інших дітей та утриманців немає. Жодних доказів наявності захворювання псоріазу відповідачем надано не було. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, розмір його середньомісячного доходу суду не відомий. В судовому засіданні відповідач відмовився повідомити суд про джерело та розмір своїх доходів. Неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , здорові, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних заробітків не мають. Як вбачається з Договору про надання освітніх послуг № Б-01525, укладеного між Луцьким НТУ та [PERSON] , донька останньої [PERSON] , [INFO] навчається у даному ВУЗі на денній формі навчання за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність. Економіка підприємства», строк навчання в якому за освітнім ступенем «бакалавр» складає 3 роки 10 місяців починаючи з 2019 року. Вартість 1-го року навчання становить 16200 грн. (а.с. 15-17). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. В свою чергу відповідачем не надано суду жодних доказів того, що він позбавлений можливості працювати або його працездатність обмежена внаслідок важкого захворювання. Таким чином, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З даною позовною заявою позивач [PERSON] звернулася 17.02.2020 року (а.с. 1), отже саме з зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, якими стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до закінчення останньою навчання чи до досягнення нею 23-хрічного віку. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Наведене дає підстави для висновку, що з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання доньки до закінчення навчання чи до досягнення нею 23-хрічного віку, можливе лише у тому випадку, коли остання досягла повноліття. Однак, як встановлено судом, як станом на день подачі позову, так і на день постановлення даного судового рішення, [PERSON] , [INFO] повноліття не досягла, а тому правові підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача на утримання останньої аліментів на період її навчання чи до досягнення нею 23-хрічного віку у суду відсутні. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що вона має право звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, після досягнення донькою повноліття. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню . Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial