Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

16.03.2018року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу а.с. 2-4. В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22.12.2016р. у Жовтневому районному у місті [PERSON] відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 781. Від шлюбу мають малолітню доньку Дарю, 08.03.2017р.н.. Шлюбні стосунки припинили в травні 2017\~року з тих причин, що з відповідачем різні погляди на життя, внаслідок чого почалися сварки та відсутність взаєморозуміння. Також просить стягнути з відповідача судові витрати: сплачений нею при подачі позову судовий збір та витрати на правову допомогу. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст. 206 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці, на думку суду, не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Судом встановлено, що сторони, які мають малолітню дитину, спільно не\~проживають,\~не мають\~спільного бюджету,\~ не ведуть господарства. Приймаючи до уваги, вказані обставини, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та шлюб слід розірвати. Згідно ст. 142 ч.1 ЦПК України та ст.7 ч.3 ЗУ «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову в розмірі 704,80грн. (а.с.1), що складає 352,40грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені судом у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 гривень (а.с.1), які не підлягають поверненню, у звязку з визнанням відповідачем позову. Крім того, при задоволенні позову, у відповідності до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн., відповідно до квитанції про сплату послуг адвоката (а.с.10). На підставі ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved