overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 21 листопада 2008 року; шлюб зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 294. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися з жовтня 2013 року і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і відновлені бути не можуть, тому просить шлюб розірвати. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. В наданій до суду письмовій заяві позивачка [PERSON] підтримала заявлений позов та просила шлюб розірвати, також зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи був сповіщений належним чином, в офіційному виданні газеті «Вісті Придніпров'я» № 34 (1527) розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання з зазначенням місця, дати та часу розгляду справи. Відповідач про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 224 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, взявши до уваги позицію позивачки, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 21 листопада 2008 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 294 (л.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (л.с. 10). Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і на теперішній час вони проживають окремо. [PERSON] вважає, що поновлення з відповідачем подружніх стосунків неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Спору про розподіл майна та місця проживання дитини сторони не мають. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати як інтересам позивачки так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його прибутку, але не менше 1/3 частини прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що з 25 вересня 1999 року по 21 травня 2013 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею та знаходяться на її утриманні. В добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо утримання дітей, а тому просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені нею позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснив, що згоден сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів свого доходу. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 25 вересня 1999 року по 01 червня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. В добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо утримання дітей. Ці обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: поясненнями сторін, рішенням Старокостянтинівського районного суду від 21 травня 2013 року про розірвання шлюбу між сторонами, свідоцтвами про народження їх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183 СК України з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно. При визначенні цього розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також те, що відповідач здоровий, працездатний, є приватним підприємцем, інших осіб на утриманні не має та може надавати таку допомогу. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі який розірвано 18 жовтня 2011 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. З відповідачем шлюбні відносини припинили. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте направив до суду телеграму, у якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина. Просив справу розглядати у його відсутність. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда №2-4162/11 від 18.10.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області серії [NUMBER] за актовим записом № 2474(а.с. 6). Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходе до висновку, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) стягуються в частині від доходу його батька або в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила суд стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, уточненні вимоги позову підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що погоджується на стягнення аліментів в меншій сумі - 350 грн. щомісячно, оскільки він на даний час не працює та не має доходу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2008 року по 22.12.2011 року, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON] Дитина знаходиться на утриманні позивача - її матері. Ці обставини в судовому засіданні визнаються сторонами та підтверджуються: копією рішення суду від 22.12.2011 року про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження [PERSON] Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня становить 1032 грн. згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Тому суд, задовольняючи позов виходить з того, що батьки в рівній мірі зобов'язані утримувати дитину, тобто порівну. А тому, суд приходить до висновку, що оскільки на даний час [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому в силу ст.ст. 180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн. щомісячно. Судові витрати по справі стягуються з відповідача в дохід держави згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує доньку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню оскільки згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 даного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може зазначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Южноукаїнського міського суду Миколаївської області 12 серпня 2013 року. Від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. З 01 вересня 2013 року донька [PERSON] навчається в Миколаївському національному аграрному університеті на обліково-фінансовому факультеті денного відділення. З досягненням повноліття доньки [INFO] стягнення аліментів припинено. Оплату навчання, проживання у гуртожитку, здійснює позивачка, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на навчання доньки, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на весь час навчання. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів на користь позивачки на утримання повнолітньої доньки, яка навчається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 12 серпня 2013 року, що підтверджується рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області №486/1663/13-ц від 12.08.2013 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно довідки №2741 від 26.12.2013 року [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання обліково-фінансового факультету Миколаївського національного аграрного університету (а.с. 11). Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходе до висновку, що вимоги позивачки законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька або ж в твердій грошовій сумі. В силу ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави витрати пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180,181,183,191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 12 серпня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 240. Від спільного шлюбу в подружжя є дочка [PERSON], [INFO]. Вимоги позивач обгрунтовує тим, що спільне подружнє життя з відповідачем не склалось, з чоловіком вони різні люди, у них не сумісні характери. На теперішній час сім'я фактично розпалась, з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Вважає, що примирення і збереження сімґї є неможливим, оскільки сімўя існує формально, а тому просить розірвати шлюб укладений з відповідачем [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с. 4), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.5), копію паспорта позивача (а.с. 6), суд прийшов до висновку, що сумісне життя подружжя є неможливим, збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, а тому позов є підставним і підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, шлюб фактично розпався. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд позов задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 29 жовтня 2010 року в Пнівненській сільській раді Камінь-Каширського району Волинської області зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який є неповнолітнім. Подружнє життя не склалося з причини несумісності характерів та різних поглядів на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, що є причиною частих суперечок та конфліктів, в ході яких чоловік застосовує фізичну силу. Шлюбні відносини припинились, подружжя проживають окремо, через що дальше збереження сім'ї стало неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить шлюб з відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з мотивів, викладених в заяві, підтримала повністю. Вважає, що дальше збереження сім'ї з відповідачем неможливе, шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, вважає, що сім'я дійсно розпалась і збережена бути не може. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не бажають зберегти сім'ю і для цього не приймають ніяких заходів, що вони в даний час не підтримують сімейних відносин, тривалий час проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що сім'я розпалась, відповідач не заперечує проти цього, що свідчить про його байдужість та небажання зберегти сім'ю, а тому суд вважає, що дальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним, оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому є всі підстави шлюб розірвати. Згідно із ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вибором позивача суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що дитина проживає з нею, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, нікому аліментів не сплачує, на своєму утриманні нікого не має, працездатний і може таку допомогу надавати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково, лише в частині стягнення аліментів на утримання сина. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Син проживає з позивачкою. Ці обставини визнаються учасниками процесу та підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, довідкою про склад сім»ї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до ч.2 ст.84 СК Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання сина та її утримання, а тому на підставі ст.ст.180-183 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина та 1/9 частини його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини і платника аліментів, який інших утриманців не має.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

16 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивачка просила ухвалити рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явилися, згідно поданих до суду заяв, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved