Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

15.12.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 60 будинку № 27 по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що 11.02.1989 року отримала ордер на вселення до житлового приміщення квартири [ADDRESS], в якій проживали та були зареєстровані позивач та її сини: [PERSON] та [PERSON] У 1997 році [PERSON] був знятий із реєстраційного обліку. Оскільки, відповідач [PERSON] останні 4 роки у квартирі не проживає, факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які позивач оплачує особисто, у зв'язку із чим [PERSON] змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовну заяву підтримали та просять її задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 11.02.1989 року Бюро обміну жилими приміщеннями виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів було видано ордер на жиле приміщення № 1079 серії БО /обмінний/ [PERSON] разом із членами сімї: синами [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] /а.с. 5/. Згідно довідки /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 20825 від 11.12.2015 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 6/. Як вбачається з акту від 09.02.2016 року, складеного мешканцями будинку № 27 по вул. Люстдорфська дорога у м. Одесі [PERSON] та [PERSON], у квартирі [ADDRESS] проживає тільки [PERSON], а її син [PERSON] з 2011 року, тобто понад 4 років, у даній квартирі не проживає. У квартирі відсутні особисті речі [PERSON], та участі в утримання будинку [PERSON] не приймає. У судовому засіданні 18.02.2016 року свідок [PERSON], яка мешкає у квартирі [ADDRESS], пояснила, що неодноразово була у квартирі позивача, в квартирі проживає лише позивач. Відповідач не проживає понад п'ять років та особистих речей сина [PERSON] свідок не бачила та пітвердила, що [PERSON] про не проживання складала та підписувала особисто, який підтримує. У ході розгляду справи судом було досліджено квитанції про оплату житлово-комунальних послуг за квартиру [ADDRESS], які свідчать про наявність заборгованості за надані послуги на всіх прописаних осіб за спірною адресою /а.с. 10-12/. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved