overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у шлюбі сторони перебувають з 03.08.1996 року, від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей. Стверджує, що спільно з відповідачем позивач подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, шлюб носить формальний характер. У сторін склалися різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі та примирення неможливі, а тому змушений звертатися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, хоча належними чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останньої не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: Свідоцтво про укладення шлюбу серії ІСГ № 260814 від 03.08.1996 року, Свідоцтво про народження серії І-СГ №091349 від 03.04.1998 року, Свідоцтво про народження серії І-СГ №039472 від 23.12.2005 року, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що разом із відповідачем позивач шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, сторони спроб для примирення не здійснюють, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами є неможливим. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні судові витрати понесені позивачем, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 03 липня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №259. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. На теперішній час спільне проживання вони припинили з тієї причини, що не знаходили спільної мови при вирішенні сімейних проблем. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникали сварки, що кожен раз спричиняло їм та дитині душевні страждання. Вважає, що їхня сімя розпалась, подальше спільне проживання і збереження сімї неможливе, тому строк для примирення просить не призначати. Спір щодо поділу майна між нею та відповідачем на даний час відсутній. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03 липня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №259. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №259 ( а.с. 3 ). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5 ). Фактичні шлюбні відносини сторони припинили з 2013 року, спільне господарство не ведуть. З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки між сторонами втрачене взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе, шлюб між ними існує формально. У відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 487 грн. 20 коп., які просить вважати фактично понесеними. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, однак позивач просила судові витрати віднести за її рахунок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був укладений 31.01.1976 року. Від шлюбу у сторін є діти, які на даний час повнолітні та працездатні. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, на даний момент проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що з усіма позовними вимогами погоджується. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами у справі зареєстровано 31.01.1976 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-СГ № 328464. Від подружнього життя у сторін є діти, які на даний час повнолітні. Сімейне життя в сторін не склалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом. Зазначала, що від спільного життя з відповідачем мають неповнолітніх дітей [PERSON],06.11.2008 р. н., [PERSON], 17.02.2011 р. н. Діти проживають з нею, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча неофіційно працює і може надавати матеріальну допомогу. У звязку із цим позивачка просить стягнути з відповідача, аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до їх повноліття. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком неповнолітніх: [PERSON],06.11.2008 р. н, про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ТП №092567, [PERSON], 17.02.2011 р. н., про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ТП №143617. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. Позов позивачкою подано 17.09.2015 року (а.с. 1). Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача. Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить позов задовольнити і стягнути з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь [PERSON]. Справа за заявою позивача розглянута без її участі. Відповідач у судове засідання не з»явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], відповідач здоровий, працездатний, ніяких стягнень з нього не проводиться, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

17.09.2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 13 будинку № 72 по вул. Ак. Корольова у м. Одесі. При цьому позивач посилається на те, що вона є власником спірної квартири. Відповідач являється сином позивача, хоч і зареєстрований у вказаній квартирі, однак з вересня 2014 року у квартирі не проживає, та місце його перебування позивачу невідоме. Факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які вона оплачує особисто, у зв'язку із чим, позивач змушена звернутись до суду. До судового засідання позивач не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу [PERSON]А на підставі договору купівлі-продажу від 05.01.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] /а.с. 6/. Згідно довідки /виписка з домової книги про склад сімї та прописку/ від 16.09.2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] /а.с. 7/. Судом досліджено акт від 16.09.2015 року про непроживання, складений [PERSON] та [PERSON], з якого слідує, що [PERSON], [INFO], у квартирі [ADDRESS] не проживає з вересня 2014 року до теперішнього часу /а.с. 8/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

17.09.2015 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що [INFO] у неї та її співмешканця [PERSON] народився син [PERSON]. Після того, як виявилось, що син є інвалідом, співмешканець покинув її та дитину, по теперішній час проживає окремо, ніякої допомоги не надає на утримання дитини інваліда. Аліменти відповідач нікому не платить. На даний час офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ АПФ «Югагросервіс» - трактористом, має постійний дохід. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

17.09.2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від подружнього життя у них народилась дитина, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В поданій до суду заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності. Проти позову не заперечував. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 28.02.2014 року, актовий запис № 395, [PERSON] народився [INFO], батьком дитини є [PERSON]. На даний час дитина проживає разом із матір»ю - [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча працює і має для цього матеріальну можливість, аліменти більш нікому не сплачує, на утриманні нікого не має і має можливість надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати державного мита на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

17.09.2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Тростянецького районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Пред'явлені позовні вимоги мотивовані тим, що 23.02.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з умовами договору, позичальник взяв на себе зобов'язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердтрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом 31.07.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 9014 грн 80 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, поклавши на останнього і сплату судового збору. ПАТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, однак надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк», позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судова повістка з додатками повернулася на адресу суду з відміткою «відмова адресата від одержання». Клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд відповідно до положень ст. 224 ЦПК України вважає можливим ухвалити в справі заочне рішення за наявними в матеріалах справи доказами, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

17.09.2015 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня звернення до суду, до її повноліття. В обгрунтування своїх позовних вимог посилалася на ті обставини, що вона з відповідачем у зареєстрованому шлюбі не перебувала, але фактично проживали разом та мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що дочка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, коштів на утримання дочки не вистачає. Позивач направила суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, справу розглядати за її відсутності. Відповідач направив суду заяву, в якій позов визнав частково. Зазначив, що офіційно не працевлаштований та не має постійного заробітку, тому просив стягнути аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму на утримання [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та мають дитину [PERSON], [INFO]. На цей час стосунки між сторонами припинені, разом вони не проживають, дитина залишилася проживати з позивачкою. Відповідач у вихованні дитини [PERSON], [INFO], участі не приймає та матеріально не допомагає. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», від 28.12.2014 р., зі змінами, встановлений такий розмір прожиткового мінімуму на дітей до 6 років 1032 гривні, з 01 вересня по 01 грудня 2015 р. 1167 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 6 років не може бути меншим 350 грн. 10 коп. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 17.09.2015 року. Згідно з вимогами ст. 88 ч.3 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved