Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1999 року, виданого ВАТ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського згідно до розпорядження № 2912-ц від 14.09.1999 року і зареєстрованого 14.09.1999 року КП Дніпропетровське МБТІ в реєстраційну книгу № 88п за реєстровим № 78-55. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 27,3 кв.м., кагальною площею 47,9 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2017 року. Відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі за її проханням у вересні 2014 року, але за місцем реєстрації ні дня не проживала. Особистих речей, які б належали відповідачу у квартирі не має і ніколи не було. Починаючи з вересня 2014 року і по теперішній час відповідач не проживає у зазначеній квартирі. Після розірвання шлюбу з [PERSON] відповідач проживає за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного, позивач просить усунути [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, розташованою у [ADDRESS], шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити, участі в судових дебатах не приймали, письмово просили закінчити розгляд справи у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач [PERSON] письмово просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщена належним чином. Про причину неявки суд не повідомила. Від представника третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Пономарьова А.С. надійшла заява з проханням розгляд справи провести у відсутність представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідачів належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення позивачів, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON]на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1999 року, виданого ВАТ Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського згідно до розпорядження № 2912-ц від 14.09.1999 року і зареєстрованого 14.09.1999 року КП Дніпропетровське МБТІ в реєстраційну книгу № 88п за реєстровим № 78-55 (а.с. 5, 6, 7). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8). Шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2017 року (а.с. 23). В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі ніколи не проживала, в квартирі відсутні їх особисті речі, а також відповідач не несе витрати по сплаті комунальних послуг, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON] та [PERSON], а також в акті від 25 липня 2018 року (а.с. 41). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На основі повного і всебічного з'ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved