Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

16 січня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просив розірвати шлюб, зареєстрований 20 серпня 2016 року Красногвардійстьким районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1036 між [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20 серпня 2016 року між ним та відповідачкою по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 1036. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними остаточно припинилися у квітні 2017 року. З цього часу вони перестали вести спільне господарство та бюджет, проживають окремо. Основною причиною розпаду сімейних відносин стало різність характерів, поглядів на життя та не здатність розуміти один одного, через що часто виникали сварки з різних питань сумісного життя та побуту. Через постійні сварки та непорозуміння, вони втратили повагу один до одного та почуття любові. Його намагання зберегти сімю видалися марними, тому вважає, що збереження їх сімї неможливе, вона розпалася вже остаточно та не може бути відновлена. Спору повязаного з майном на теперішній час вони не мають. Їх неповнолітня дитина буде мешкати з матірю - [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали до суду письмові заяви, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов, у силу ст. ст. 104 - 107 Сімейного Кодексу України, підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2016 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 346242, виданим Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 20 серпня 2016 року складено відповідний актовий запис № 1036 (а. с. 5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 615975, виданим Заводським районним у місті Дніпроджержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що 17 січня 2017 року складено відповідний актовий запис № 59 (а. с. 6). Шлюбні відносини між сторонами припинені з квітня 2017 року, що підтверджується заявою позивача (а. с. 20). Підстав для надання строку для примирення судом не встановлено. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, це свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого подальше спільне проживання та збереження сімї є неможливим, так як це суперечить інтересам сторін. Фактично взаємини сторін як подружжя відсутні, тому суд вважає за можливе їх шлюб в якому є одна дитина розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved