Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

16.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він являється власником будинку [ADDRESS]. В його будинку було зареєстровано відповідача. З 2017 року відповідачка в будинку не проживає, комунальних послуг не сплачує, відносин не підтримує, даним житловим приміщенням не цікавиться, перешкод в користуванні житловим при міщенням він не чинив. Просить позов задовольнити, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Відповідач відзив на позов не надала, позов не визнала, в судовому засіданні пояснила, що з травня 2018 року не проживає за адресою: [ADDRESS] З будинку пішла сама, позивач не чинив їй перешкод у користуванні будинком, але заперечує проти задоволення позову, бо вважає, що у будинку є її частка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачем, відповідачку приблизно два роки не бачить, так як вона не проживає з позивачем. Позивач проживає із сином. Суд, заслухавши позивача, відповідача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно договору міни житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами з земельною ділянкою та квартири від 30.07.2014 року набув право власності на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] Згідно рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 14.06.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] набув право власності на земельну ділянку [ADDRESS] на підставі договору міни від 30.07.2014 року. Згідно акту депутатського обстеження за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично проживають [PERSON] та [PERSON], з травня 2017 року [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована у спірному будинку, не проживає за місцем реєстрації з 2017 року без поважних причин, тому вона повинна бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Заперечення відповідача суд не бере до уваги, оскільки відповідачем в порушення вимог ст..ст. 81,83 ЦПК України не надано докази на підтвердження своїх заперечень.

Outcome: approved