Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

15 квітня 2015 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] в інтересах малолітньої дочки [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], Галущиногреблянська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, служба у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації, в якому просила визначити порядок користування приміщенням для проживання і господарсько-побутовою будівлею по вул. Луговій, 17, в с. Галущина Гребля Новосанжарського району Полтавської області та виділити їй у користування частину земельної ділянки. Позов обґрунтовувала тим, що 25.11.1995 року одружилася з [PERSON], після укладення шлюбу вони спільно придбали у власність, проводили ремонтні роботи у будинку по вул. Луговій, 17, в с. Галущина Гребля Новосанжарського району Полтавської області. Після розірвання шлюбу 12.07.2010 року позивачка залишилася проживати у будинку з своїм другим чоловіком [PERSON] та дитиною від цього шлюбу [PERSON] [PERSON] перешкоджає їй вільно проживати у будинку, а тому, вважаючи, що має право на виділення їй частини будинку та земельної ділянки у користування, звернулася до суду за захистом своїх прав. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Галущиногреблянської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 119). Представник третьої особи служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, будучи у встановленому порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 76). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини 12 липня 2004 року, шлюб, укладений 25 листопада 1995 року в Галущиногреблянській сільській раді Новосанжарського району, між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 22). 15 червня 2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 23), та від цього шлюбу народила 18 серпня 2012 року дитину [PERSON] (а.с. 24). Згідно відомостей, наданих виконавчим комітетом Галущиногреблянської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, господарська будівля по вул. Луговій, 17, в с. Галущина Гребля Новосанжарського району, в якій зареєстрована та проживає позивачка, не відноситься до типу колгоспного двору, а являється незавершеним будівництвом, так як не введена в експлуатацію (а.с. 10). Земельну ділянку площею 0,10 га за вказаною адресою було передано в тимчасове користування [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету № 58 від 05.12.1997 року. Рішенням 15-ої сесії сільської ради 22-го скликання від 29.12.1997 року [PERSON] була передана земельна ділянка за тією ж адресою площею 0,45 га для ведення особистого селянського господарства. Рішенням 31-ої сесії сільської ради 5-го скликання від 12.07.2010 року [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (а.с. 7-9, 11). Згідно ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши учасників, оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, виходячи з наступного. Позивачка у позовній заяві як на підставу встановлення порядку користування та виділення їй частини будинку та земельної ділянки посилається на норми ст.ст. 29, 379-381, 401-403 ЦК України. Але ці норми не поширюються на зазначені правовідносини, оскільки позивачка прохає саме визначити порядок користування приміщенням для проживання та земельною ділянкою, а відповідно до ч. 1 статті 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо, тобто має обслуговуючий характер по відношенню до власності заявника, а не для фактичного проживання чи використання. Відповідно до відомостей, що містяться в матеріалах справи, право власності на обєкт нерухомого майна не зареєстровано, та фактично має характер самочинного будівництва. Відповідно до висновку № 109 судової будівельно-технічної експертизи від 24.01.2016 року житловий будинок, що розташований по вул. Луговій, 17, в с. Галущина Гребля Новосанжарського району Полтавської області, відповідає вимогам ДБН в частині обємно-планувального рішення(а.с. 142-153). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2710цс15 від 16 грудня 2015 року). Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для визначення порядку користування приміщенням для проживання [INFO] та виділення у користування частини земельної ділянки відсутні, оскільки обєкт нерухомості до введення його в експлуатацію та реєстрації права власності на нього фактично є сукупністю будівельних матеріалів, а користування чужою земельною ділянкою можливе лише для обслуговування власної, а не для використання за цільовим призначенням.

Outcome: dismissed