overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, посилаючись на наступні обставини. Позивачка [PERSON] 24.06.2016 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу у них народилася [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року вони припинили сімейні стосунки, сумісне господарство не ведеться, проживають окремо. На теперішній час позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу від держави, інших доходів не має. У звязку з чим потребує в матеріальній допомоги від відповідача. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву, в які просить справу слухати в її відсутність, на заявлених вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Згідно вимог статі 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не сповістив про причини своєї відсутності. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. Позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені, матеріальної допомоги відповідач добровільно не надає. На теперішній час [PERSON] не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, до досягнення ним трирічного віку. Донька проживає з позивачкою. Згідно зі статтею 75 Сімейного Кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання непрацездатної дружини. Разом з тим розмір аліментів повинен складати 1/6 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, а саме до 20 серпня 2019 року. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 26.01.1991 року виконкомом Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 6 розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву в якій просила розглянути справу за своєї відсутності. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 26.01.1991 року виконкомом Билбасівської селищної ради Словянського району Донецької області, актовий запис № 6. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з 1991 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між [PERSON] та нею, зареєстрований 26.10.2012 року виконкомом Криничанської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 67 розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Стельмах». У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.16). Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 26.10.2012 року виконкомом Криничанської селищної ради Совєтського району м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 67 (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. Зясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби, [PERSON], яка померла [INFO]. Вказала, що після смерті баби відкрилася спадщина, на яку вона має право, проте вчасно не звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, в зв'язку з чим позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] в судове засідання не з'явилася. В поданій до суду просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Представник Ставищанської сільської ради Білогірського району Білогірського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріаліви справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого 05 лютого 2017 року виконавчим комітетом Ставищанської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, про що 05 лютого 2017 року зроблено відповідний запис за №2 (а.с.7). Після її смерті, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадщину ніхто не прийняв, що підтверджується довідкою Ставищанської сільською ради Білогірського району Хмельницької області № 476 від 15.08.2017 року (а.с.11). Із повідомлення приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу ГТУЮ у Хмельницькій області Рогожиної Ю.М. №583 від 16.08.2017 року вбачається, що неможливо завести спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки на протязі шести місяців після смерті спадкодавця до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини спадкоємцями не подавалися (а.с.12). Частиною 2 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У частині 4 ст.174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка інформацію про наявність спадкового майна отримала після закінчення 6-ти місячного строку, пропущений строк складає кілька днів. Після смерті спадкодавця відповідач не вживав заходів про визнання спадщини відумерлою, тому вказані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини суду вважає поважними. При таких обставинах підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем суд не вбачає. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач [PERSON] являється батьком її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Їх сімя фактично розпалась, проживають окремо, син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає допомоги на його утримання. Просить суд стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на її користь, на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідно до ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вирішує справу за відсутності учасників процесу. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментних зобовязань та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття і визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави 640 грн. судового збору, так як за законом позивачка звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

17.08.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 14 липня 2015 року. Обґрунтував заявник свою заяву тим, що відповідно до вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.05.2015 року відбуває покарання у вигляді 12 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу, спільне життя із [PERSON] не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Заявник у судове засідання подав клопотання про розгляд заяви без його участі, зазначивши, що заяву підтримує. Представник заявника заяву підтримала. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 05.10.2017 року проти задоволення заяви не заперечувала, після оголошеної переви в судове засідання не з'явилась. Представник заінтересованої особи - Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд заяви без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2015 року заявник зареєстрував шлюб з [PERSON], актовий запис № 1069 (а.с. 7). Спільних дітей від шлюбу не мають.. Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 травня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначено йому покарання у вигляді 12 років позбавлення волі (а.с. 11-21). На даний час [PERSON] відбуває покарання у Державній установі «Шосткинській виправній колонії № 66». Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу заявник вважає не можливим, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам заявника, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

17.08.2017 року до Вінницького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов позивачем обгрунтовано тим, що 12.09.1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб в м/в ЗАГС м. Вінниця. Вказує, що в період шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя у них не склалось, на протязі останніх років подружнього життя у них виникали сварки та суперечки, вони не розуміють один одного. Тому, вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу - неможливе та суперечить їхнім інтересам, в зв'язку з чим вона звернулась із даним позовом до суду. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, проте надала до суду заяву в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутність, в разі неявки відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.1992 року сторони зареєстрували шлюб у м/в ЗАГС м. Вінниця, актовий запис №2049, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.4). В період шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, те, що позивач не бажає підтримувати подружні стосунки з відповідачем, їх взаємовідносини, суд вважає, що немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватись прізвищем «[PERSON]», що відповідає вимогам закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

17.08.2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи, що останній прописаний в житловому будинку [ADDRESS]. Однак за вказаною адресою з 2009 року не проживає, його речі в будинку відсутні. Він має постійне місце проживання за іншою адресою, а тому втратив право користування житловим будинком. Посилаючись на викладене просила задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надала заяви про слухання справи у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до слідую чого . Відповідно до правил ст. ст. 163,72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Судом встановлено, що [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1983 року належить житловий будинок [ADDRESS]. 14.04.1984 року за зазначеною адресою був зареєстрований [PERSON], з яким позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1983 року. 17.01.2011 року згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколавїської області шлюб між ними був розірваний. З матеріалів справи, а саме: акту обстеження житлового будинку по [ADDRESS] складеного комісією в складі голови квартального комітету № 36 Тихоход В.В. встановлено, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2009 року і його особистих речей в будинку немає. Відповідач не був власником будинку, а був прописаний в ньому зі згоди власника [PERSON] Викладене свідчить, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

17.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку № 6 по пров. Кибальчича в м. Маріуполі Донецької області, з тих підстав, що колишній чоловік його дочки - відповідач у справі [PERSON], зареєстрований у вищевказаному будинку, однак з 01.08.2014 року в будинку не проживає, комунальні платежі не сплачує, речей відповідача в будинку не має. Відповідач у добровільному порядку з реєстрації у вказаному будинку не знімається, у звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що сімю позивача знає тривалий час, відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], однак шлюб між ними було розірвано. Їй відомо що [PERSON] залишається зареєстрованим у будинку позивача, за адресою: пров. Кибальчича, буд. 6 м. Маріуполь Донецька область, але з 2014 року за вказаною адресою не проживає, речей відповідача в будинку не бачила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.06.1990, зареєстрованого в реєстрі за № 1-4592 позивачу [PERSON] належить будинок № 6 по пров. Кибальчича в м. Маріуполі Донецької області, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 55354583 від 17.03.2016 року /а.с. 6-7/. З акту № 116 від 05.05.2017 року, складеного КСН «Морський» /а.с. 5/ вбачається, що [PERSON] зареєстрований у [INFO], однак з 01.08.2014 року за вищевказаною адресою не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 6 по пров. Кибальчича в м. Маріуполі Донецької області, оскільки понад один рік там не проживає, без поважних причин.

Outcome: approved