Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

15 березня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.06.2007 року по 01.03.2016 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Син перебуває на утриманні позивача та знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом «атопічний дерматит», у зв'язку з чим потребує постійних додаткових витрат на придбання гіпоалергенних речей. Після неодноразових уточнень своїх вимог, позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісяця, додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2500 грн., аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, додаткові витрати на утримання дитини за період з кінця грудня 2015 року по початок липня 2016 року у сумі 12839 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримувала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі викладених обставин. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В судовому засіданні було встановлено, що дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «атопічний дерматит», що підтверджується довідкою з КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10» (а.с.15). З наданих позивачем копій чеків вбачається, що на придбання ліків для дитини, особливого харчування та речей в місяць витрачається близько 4000 грн. Крім того за період з грудня 2015 року по липень 2016 року позивачем було придбано ліків та пронесено додаткові витрати на дитину у розмірі 12839 грн., що підтверджується платіжними чеками що містяться в матеріалах справи (а.с.69-99) Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що нормами чинного законодавства, зокрема ст.180 СК України, визначений чіткий імперативний припис щодо обов'язку батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття, приймаючи до увагу ту обставину, що відповідач в дійсності є батьком малолітнього [PERSON] позовні вимоги в цій частині визнає, вимоги позивача про стягнення із нього аліментів є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд приймає до уваги дійсні обставини справи, зокрема матеріальне становище сторін, а також обов'язок відповідача по належному утримуванню дитини. У зв'язку з такими обставинами, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому замовленню а саме стягненню аліментів у розмірі1500 грн. щомісяця, додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2500 грн. щомісяця, аліменти на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісяця, а також витрат понесених за період з грудня 2015 року по липень 2016 року у розмірі 12839 грн. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial