Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

15 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із житлового приміщення та зняття з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому належить житловий будинок № 13, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, пров. Новоселівський. З грудня 2014 року в будинку зареєстрована та проживає [PERSON], якій він надав згоду на проживання та реєстрацію лише на строк з грудня 2014\~року по квітень 2015 року. Однак, після закінчення строку дії договору відповідач відмовилась виселятися з належного позивачу будинку, почала створювати умови, неможливі для проживання, виносити майно з дому, веде антигромадський спосіб життя, не працює та зловживає спиртними напоями. Позивач неодноразово звертався до відповідних правоохоронних органів із заявами про вчинення [PERSON] протиправних дій, однак дані заходи виявились безрезультатними, у звязку з чим він вимушений за захистом своїх прав до суду. Просить виселити [PERSON] з житлового будинку за № 13 на пров. Новоселівському в м. Новомосковськ Дніпропетровської області без надання іншого житлового приміщення та зняти останню з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки він знаходиться у тяжкому стані, сильно хворіє, позов підтримав, просить задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавала, про причини неявки не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224\~ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 168 Житлового кодексу України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Згідно із ст. 169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: пров. Новоселівський, 13, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23440266 від 29 липня 2009 року (а.с. 11). Відповідач [PERSON], зареєстрована у спірному домоволодінні (а.с. 12-13). Згідно договору, посвідченого головою квартального комітету № 14 [PERSON] 26 січня 2015 року, [PERSON], як власник житлового будинку, розташованого за адресою: пров. Новоселівський, 13, м. Новомосковськ Дніпропетровської області надав згоду [PERSON] та її сім'ї на вселення до належного йому будинку на строк з грудня 2014 року до квітня 2015 року включно без стягнення квартплати, а [PERSON] разом із своєю сім'єю зобовязались підтримувати порядок та чистоту в зазначеному будинку (а.с. 6). Після закінчення строку дії договору мати [PERSON] - [PERSON], відповідач у справі, зі спірного будинку не виселилась та з реєстрації не знялась. [PERSON] 06 червня 2015 року звертався до правоохоронних органів із заявою щодо протиправних дій [PERSON] відносно нього (а.с.\~27). Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що договір найму жилого приміщення припинений, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає виселенню з будинку, розташованого за адресою: пров. Новоселівський, 13, м.\~Новомосковськ Дніпропетровської області без надання їй іншого житлового приміщення. Що стосується позовної вимоги про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади. Таким чином, рішення суду про виселення, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади. А тому, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial