Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

16.04.2015 до суду надійшов вказаний позов у якому позивач просить суд ухвалити рішення та стягнути з відповідача на сина, який продовжує навчання, аліменти в розмірі ? частки всіх доходів відповідача, до закінчення навчання сина, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Свій позов позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина [PERSON], який є повнолітнім та навчається на 1 курсі денного відділення Черкаського державного технологічного університету за рахунок держбюджету. Навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018. У звязку з тим, що стипендії і тих коштів, які надає позивач сину недостатньо для його навчання і проживання, а відповідач матеріальну допомогу у звязку з навчанням сина добровільно не надає, хоча має змогу, тому і предявлено даний позов. Позивач у судове засідання зявилася, позов підтримала і надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був тричі, вчасно і належно повідомленим за зареєстрованим місцем проживання, яким є [ADDRESS], а тому суд слухає справу у відсутність відповідача, згідно приписів ч.5 ст. 74 ЦПК України і при згоді позивача ухвалює заочне рішення. 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не зявився, направив заяву, в якій просить позов задовольнити, а справу слухати у його відсутність. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи та розглянувши справу у заочному провадженні, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про часткове задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], який є повнолітнім та навчається на денному відділенні, на 1 курсі, Черкаського державного технологічного університету за рахунок держбюджету. Період навчання з 01.09.2014 по 30.06.2018 ( а.с. 7). В ході розгляду справи було встановлено, що студент одержує стипендію в розмірі 730 грн. щомісячно, проживає у гуртожитку, за проживання у якому платить по 274 грн. щомісячно, на одяг та продукти харчування потрібно коштів у межах 6 тисяч грн. на рік, потрібні також кошти на зошити та певні підручники в межах 70 грн. в місяць, виплачується благодійна допомога університету по 2000 грн. щорічно, а також було придбано ноутбук, який необхідно для навчання: для виконання лабораторних робіт та для виконання завдань по кресленню, які доручаються саме в електронному варіанті. Вартість ноутбука становить 6496 грн. Харчування у студентській столові коштує приблизно 200 грн. - 400 грн. у місяць та необхідно гривень 600 щомісячно на придбання продуктів харчування, без урахування тих щотижневих сумок з продуктами харчування ,що дає позивач сину. Крім того, на проїзд додому та до місця навчання також потрібно щомісячно не менше 270 грн. Крім цього, син навчається на курсах англійської мови, знання якої є обовязковим у в університеті, але таке проводиться лише за плату, яка становить 1350 грн. за навчальний рік. Тобто, у середньому студенту на рік потрібно в межах 25 тисяч грн. Крім того, судом встановлено, що позивачка працює бухгалтером і одержує заробітну плату , яка в середньому за місяць становить 2600 грн. ( а.с. 27), живе у будинку з меншим сином , де зареєстрований і студент, їх сімя користується земельною ділянкою площею 0.15 га на якій вирощують овочі. Підсобного господарства сімя не має ( а.с. 29). Відповідно до вимог законодавства мати також повинна надавати сину допомогу на навчання і така, зі слів позивачки, становить в межах 1 тисячі грн. у місяць, не враховуючи тих продуктів, які дає мати студенту. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст.184 СК України , якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Але позивач визначила цей розмір аліментів у частці, не вказавши місце роботи відповідача, відповідач взагалі не відреагував на даний позов, а тому суд не може визначити аліменти у твердій грошовій сумі, бо відсутні заяви сторін про це. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших доказів щодо матеріального, сімейного стану відповідача суду не надано. Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Судом встановлено, що позивач також є працездатною та працює бухгалтером, одержує заробітну плату у середньому 2600 грн. в місяць, проживає у приватному будинку, а тому також має можливість утримувати сина. Крім того, правовідносини щодо утримання батьками повнолітнього сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). І при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Але норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, це що стосується додаткових платних курсів навчання з англійської мови, придбання ноутбука. Така ж правова позиція висловлена у ПВС № 6-186 цс 14 від 24.12.2014, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. А тому дані витрати судом не враховуються. Таким чином, з урахуванням пояснень позивача, наданих доказів, суд вважає, що стипендії, яку одержує [PERSON] та коштів, які надає мати [PERSON] не є достатньо, для навчання [PERSON], а тому суд частково задовольняє позов і вважає необхідним стягнути з відповідача 1/6 частку всіх його щомісячних доходів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, до закінчення його навчання, яке закінчується 30.06.2018, але не довше ніж до досягнення 23 років . Суд вважає, що з урахуванням доходів обох батьків та можливості їх надавати матеріальну допомогу сину , дана сума буде достатньою для забезпечення потреб студента на період його навчання. Оскільки позов частково задовольняється, то суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір, який становить 243 грн.60 коп. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Outcome: partial