Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

16 серпня 2018 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 30 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишено [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2010 року. В даному шлюбі у подружжя є одна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області 19.10.2010 року. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу, на думку позивача, є те, що відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до жінки, піклування про дитину. Між сторонами постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їх син, що негативно впливає на його психічний стан. За час спільного життя між подружжям не досягнуто взаєморозуміння, фактичні шлюбні відносини між ними припинено у вересні 2013 року, подружжя проживає окремо. Позивач вважає, що за викладених обставин збереження шлюбу, подальше спільне життя та примирення з відповідачем неможливе, тому просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. Крім того, малолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. На даний час позивач [PERSON] не працює, тому їй самій важко утримувати сина. Угоди про добровільну сплату аліментів на дитину між позивачем та відповідачем не досягнуто. Оскільки відповідач ухиляється від обов'язку утримання своєї малолітньої дитини, позивач [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій зазначив, що позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 30 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини залишено [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2010 року (а.с. 18). В даному шлюбі у подружжя є одна малолітня дитина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом актів цивільного стану Шацького районного управління юстиції Волинської області (а.с. 9). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову. Крім цього судом встановлено, що сторони з вересня 2013 року проживають окремо. Отже позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити повністю і шлюб за вимогою позивача розірвати. Батько малолітнього [PERSON], [INFO], [PERSON] не заперечує, щоб дитина проживала з матір'ю, тому дитину за згодою сторін слід залишити проживати з позивачем [PERSON] Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом з сином, що підтверджується довідкою №1727 від 16.08.2018 року, виданою Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області (а.с.10), на даний час позивач [PERSON] не працює. Батько дитини [PERSON] проживає окремо. Відповідач [PERSON] офіційно не працює, однак займається сезонними роботами, за що отримує дохід, проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі не заперечував. Також суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень), але не менше, ніж 50 (п'ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 серпня 2018 року, до досягнення [PERSON] повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів за встановлених судом обставин достатнім та справедливим. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути: на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 704,80 грн.; в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі статей 104, 105, 106, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved