Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

17.02.2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, де просить стягнути з них солідарно заборгованість у розмірі 239 389,61 грн. (відсотки - 88 037,58 грн., пеня - 151 352, 03 грн.), а також судовий збір в сумі 2393,89 грн. в рівних частинах. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №718, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 499 900 грн. на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 листопада 2014 року, з відсотковою ставкою 14% річних, згідно п, п. 1.1, 1.2, 1.5.1.1 кредитного договору. Відповідно до п.1.3 - кредит надається шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення Позичальника, для здійснення оплати за автомобіль Mercedes ML, 350 (далі - Транспортний засіб) за договором купівлі-продажу №45 від 13.11.2007 року укладеним між [PERSON] та продавцем Транспортного засобу (далі - Продавець). Сукупна вартість кредиту, графік платежів, вид і предмет кожної супутньої послуги та їх обґрунтування визначені в додатку №1-3 до Договору, що є невід'ємною його частиною. 14 серпня 2009 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про переведення боргу №1. Відповідно до п.2 якого, первісний боржник [PERSON] переводить на нового боржника [PERSON] борг (грошове зобов'язання) у розмірі 380 876,19 грн., що виник на підставі п.1.1 Основного договору. Згідно п.5 новий боржник [PERSON], підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором. Згідно додаткової угоди №1 до кредитного договору №718 від 15.11.2007 та договору про переведення боргу від 14.08.2009 року, була надана відстрочка погашення платежів по основному боргу на шість місяців, сплата відсотків щомісячно до 15 числа. Починаючи з лютого 2010 року, погашення кредиту рівними частинами в сумі 6045,65грн. згідно графіку та сплату нарахованих процентів до 15 числа кожного місяця. [PERSON] (новий боржник) зобов'язався точно в строки, обумовлені додатковою угодою №1 від 14.08.2009 р. до кредитного договору №718 від 15.11.2007 року та договору про переведення боргу від 14.08.2009 року погашати кредит та своєчасно сплачувати відсотки за користування Кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору на першу вимогу банку, сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. В забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки №64 від 14.08.2009 року, відповідно до якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.3.3.5 позичальник зобов'язаний точно у строки, обумовлені договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено договором. У зв'язку з невиконанням п.1.4.2 договору, в якому зазначено, що позичальник повинен здійснювати страхування транспортного засобу, що передається в заставу залишається у його володінні, за власний рахунок на користь банку шляхом укладення договору страхування із страховою компанією та банком та сплати позичальником страховим платежів з укладеним договором страхування транспортного засобу, банк збільшив відсоткову ставку на 5%, згідно п.5.5. кредитного договору №718 від 15.11.2007 р. Пунктом 5.1 за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах обумовлених в цьому Договору та чинним законодавством України та відшкодовують збитки понад неустойку (пеню, штраф). Відповідно до п.5.2 договору за порушення взятих на себе зобов'язань позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4 % від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. [PERSON] припинив сплачувати щомісячну платежі в рахунок погашення кредиту і в нього виникла заборгованість. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором філією Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» 09.06.2010 р. подано позовну заяву про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області було задоволено позовні вимоги АТ «Ощадбанк» та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 394 722,67 грн. з них: основний борг - 354 608,87 грн.; прострочений борг - 22 988,65 грн.; відсотки - 14 414,84 грн., пеня на прострочений борг - 1 777,19грн.; пеня на прострочені відсотки - 933,12 грн. Відповідно до протоколу проведення аукціону № 20/214/13/А-24 від 04.11.2013 року заставний автомобіль Mercedes-Bens ML 350 було реалізовано, а кошти направлено на погашення заборгованості. Після винесення рішення Олександрійським міськрайонним судом від 08.02.2011 року, боржник [PERSON] не сплачував кошти, в рахунок погашення заборгованості по кредиту, через що заборгованість по відсоткам та пені зросла, та станом на 06.02.2014 року становить: відсотки - 88 037,58 грн., пеня - 151 352,03 грн., а всього - 239 389,61 грн. Відповідно до пункту 9.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписанні сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором. Представник позивача вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а твердження представника відповідача [PERSON] щодо фіксованої суми 380 876,19 грн. є помилковим та посилається на п.1 та п.5 договору про переведення боргу; а нарахування відсотків не припиняється у зв'язку з винесенням рішення в 2011 році, даний договір є діючим, строк виконання зобов'язання визначено до 15.11.2014 року. Вважає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки в п.7.7 кредитного договору збільшено строки позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника; договір поруки також не є припиненим. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що згідно договору про переведення боргу №1 від 14.08.2009 року - первісний боржник [PERSON] переводив на нового боржника [PERSON] борг у розмірі 380 876,19 грн. та там не передбачено переведення на нового боржника інших зобов'язань. В забезпечення виконання зобов'язання між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 64 від 14.08.2009 року та зазначає, що заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 08.02.2011 року з [PERSON], [PERSON] вже було стягнуто солідарно заборгованість в загальній сумі 394 722.67 грн., а тому вважає, що вимоги банку вже були задоволенні; а крім того був реалізований заставний автомобіль, а кошти направлені на погашення заборгованості. Крім того, останній платіж по кредитному договору № 718 від 15.11.2007 року був здійснений - 31.03.2010 року, а банк звернувся до суду 17.02.2014 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України загального строку позовної давності. [PERSON] та [PERSON] на розгляд справи не явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву від [PERSON] про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності, постановивши рішення на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З матеріалів позовної заяви вбачається, що 15.11.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №718, згідно якого останньому було надано кредит в сумі 499 900 грн. на 84 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 листопада 2014 року, з відсотковою ставкою 14% річних, відповідно до п.1.1, 1.2, 1.5.1.1 кредитного договору. 14 серпня 2009 року між [PERSON], [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про переведення боргу №1. Відповідно до п.2 якого, первісний боржник [PERSON] переводить на нового боржника [PERSON] борг (грошове зобов'язання) у розмірі 380 876,19 грн., що виник на підставі п.1.1 основного договору. Згідно п.5 новий боржник [PERSON], підтверджує, що йому була передана вся необхідна інформація (документація), пов'язана із основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і суперечностей за основним договором між первісним боржником та кредитором. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань по сплаті платежів відповідно до умов кредитного договору, згідно наданого розрахунку щодо сплати щомісячного платежу за кредитом та відсотками, з'явилась прострочена заборгованість. Відповідно до заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області було задоволено позовні вимоги АТ «Ощадбанк» та стягнуто з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 394 722,67 грн. з них: основний борг - 354 608,87 грн.; прострочений борг - 22988,65 грн.; відсотки - 14414,84 грн., пеня на прострочений борг - 1 777,19 грн.; пеня на прострочені відсотки - 933,12 грн. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем станом на 06.02.2014 року заборгованість становить 239 389,61 грн., із них: - 88 037,58 грн. - відсотки; - 151 352,03 грн. - пеня. Згідно умов кредитного договору №718 сторони встановили як строк дії договору - до 15.11.2014 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15 листопада 2014 року (п.1.2), а в п.7.7 кредитного договору збільшено строки позовної давності до 3-х років для всіх грошових зобов'язань позичальника. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору, сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Пунктом 5..2 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. Після винесення заочного рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2011 року боржники не сплачували кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим заборгованість по відсоткам та пені збільшилась, яка станом на 06.02.2014 року складає 239 389,61 грн., з яких: по відсоткам - 88 037,58 грн. та пеня - 151 352,03 грн. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених нормами чинного законодавства та умовами договору. На час ухвалення даного рішення про стягнення кредитної заборгованості, яке не виконане боржником, дія кредитного договору не закінчилася, а тому банк правомірно продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами та пеню по кредиту і відсоткам. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Вказана норма Закону кореспондується і п. 9.1 кредитного договору, укладеного між сторонами, яким визначено, що договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Поручитель, згідно ч., ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України, відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, що відповідає розділу 3 договору поруки від 14.08.2009 року № 64, укладеному між [PERSON], банком та [PERSON] Тобто, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як роз'яснив у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд повинен враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідачі попереджались про необхідність погашення вказаної заборгованості, що підтверджується наданими суду копіями листів від 23.01.2014 року, але на момент розгляду справи заборгованість ними не погашена. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). В пункті 4.2 договору поруки від 14 серпня 2009 року (а.с.26) зазначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки строк закінчення цього договору поруки пов'язаний з подією повернення всіх сум за кредитним договором №718, де встановили строк дії договору - до 15.11.2014 року, які не повернуто до цього часу, то порука не є припиненою. Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Зміст цієї норми та конструктивні особливості глави 19 ЦК України в цілому дають підстави для висновку, що за домовленістю сторін може бути збільшена встановлена законом, позовна давність, а тому сторони правомірно збільшили позовну давність за всіма вимогами кредитора. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ч. 5 ст.261 ЦК України. За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності може мати наслідком відмову у позові. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що 18.05.2011 року відповідачами було сплачено - 585,16 грн., що також підтверджується доданим позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості (а.с. 9) . Ця обставина представником відповідача не спростована. Часткова сплата відповідачами заборгованості свідчить про визнання ними боргу, а тому 18.05.2011 року перебіг позовної давності за вимогами позивача перервався і, відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, почався заново, а тому станом на 17.02.2014 року, дату пред'явлення позову, визначений сторонами у п. 7.7 кредитного договору трирічний строк не сплив. За ст., ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок. Таким чином, суд встановив, що позов Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі якого діє філія - Кіровоградське обласне управління доведений в судовому засіданні, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню. Стягненню з відповідачів підлягають і судові витрати, понесені позивачем при розгляді даної справи та підтверджені наданою суду оригіналом платіжного доручення на суму 2 393,89 грн.

Outcome: approved