Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

16 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне подружнє життя не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, дитина повністю перебуває на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. До початку судового засідання через канцелярію суду позивач подала суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не зявився, про час і місце розгляду справи оповіщався у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, ведення спільного господарства та проживають окремо з листопада 2014 року, позивач поновлювати їх не має наміру, примирення та збереження сімї вважає неможливим. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам позивача. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі по 551,20 грн. на користь позивача та держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial