Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

16 травня 2014 року прокурор в інтересах [PERSON] звернувся з заявою до суду про стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що наказом №24к по ПАТ «МДЕЗ» від 29.04.2013 року його було звільнено з посади фрезерувальника п'ятого розряду інструментально-штампувального цеху за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). В останній день фактичного виконання трудових обов'язків всі належні їй до виплати суми не було виплачено. Остаточний розрахунок з позивачкою не був проведений. З посиланням на норми ст.ст. 116, 117 КЗпП позовними вимогами просить стягнути з відповідача на свою користь 6 115,64 грн. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 33 600,93 грн. Відповідач в судове засідання двічі не з'являвся, про час та місце розгляду належним чином повідомлявся. Будь-яких заперечень з приводу вимог позову не надавав. Суд, заслухавши [PERSON], дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Копією трудової книжки підтверджено факт роботи позивача на підприємстві на посаді фрезерувальника п'ятого розряду інструментально-штампувального цеху. Наказом №24к від 29 квітня 2013 року [PERSON] звільнено з посади за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. При звільненні в порушення положення цієї норми відповідач не виплатив всі належні [PERSON] суми в день звільнення, а саме нараховану заробітну плату, яка становить 6115,64 грн. Спору щодо розміру заборгованої суми у сторін немає. Вимоги позивача ґрунтуються на законних підставах, передбачених ст. 116 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно довідки головного державного інспектора праці територіальної державної інспекції з питань праці у Житомирській області №84 від 07 травня 2014 року розмір середньоденної заробітної плати [PERSON], обчисленої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100 становить 132,81 грн. Відповідачем даний розмір не спростовано. Оскільки кількість робочих днів в період, що підлягає оплаті з 01.05.2013 року по 02 липня 2014 року становить 288 робочих днів, то стягненню на користь позивача буде підлягати (288 х 132,81) 38 249,28 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року у справі №6-15цс13 установивши під час розгляду справи про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, якщо він не був у цей день на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved