Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

15.09.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], разм з ним та припинення стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивач [PERSON] вказав, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано 25.08.2011 року, вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти у розмірі ? частини від його заробітку (доходу) на утримання дитини - [PERSON], [INFO] щомісячно, до досягнення її повноліття. [PERSON] після розірвання шлюбу виїхала з дитиною до м. Києва де проживає до цього часу. У червні 2014 року він отримав листа від доньки з проханням забрати її на проживання до себе, в якому вона повідомила про неприязнені стосунки, що склалися між нею та співмешканцем матері, непорозуміння та сварки. З кінця червня 2014 року дитина проживає разом з ним, перешкод відповідач проти переїзду дитини не чинила, але й остаточної згоди на визначення її місця проживання разом з ним не надала. Донька на даний час навчається у 8 класі Безлюдівського юридичного ліцею Харківської районної ради, забезпечена всім необхідним для нормального розвитку та життєдіяльності, не бажає повертатися до матері. Беручи до уваги прихильність доньки до нього та думку дитини, висновки органів опіки та піклування про доцільність проживання доньки разом з ним, просив визначити місце проживання - [PERSON] разом з ним за адресою [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідач отримує аліменти, що стягуються на її користь за рішенням суду, але дитини з нею не проживає та знаходиться на його повному утриманні, просив вирішити питання про припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] просила провести розгляд справи за її відсутності про що надала відповідну заяву, з урахуванням інтересів доньки не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] Від Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області надійшов лист про розгляд справи за відсутності їх представника. Вважали позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та просили їх задовольнити. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі статтями 160, 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що 25.08.2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. ( а.с.6) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.02.2001 року. (а.с.10) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.08.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21.07.2011 року й до досягнення повноліття дитини. ( а.с.6-7) На даний час між [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання малолітньої доньки - [PERSON]. Згідно положень Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитині належні умови проживання. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховною Радою України №475-ХІУ від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Ураховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини 3 статті 10, частини 1 статті 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] на посилання своїх позовних вимог надав наступні докази: Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] за адресою [ADDRESS], він проживає у квартирі, яка належить йому на праві спільної власності, разом з матір'ю - [PERSON] та донькою - [PERSON], 2001 року народження, квартира у належному стані є всі необхідні меблі та окрема облаштована кімната для дитини. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно. (а.с.11-15) Згідно довідки №251 від 16.04.2014 року та характеристики ТОВ «Украгрозапчастина», [PERSON] працює на підприємстві на посаді начальника станції технічного обслуговування сільськогосподарської техніки з 09.04.2014 року, зарекомендував себе як дисциплінований, уважний та здібний працівник, має авторитет серед колег. ( а.с.20) У відповідності до довідки №481 від 11.08.2014 року, [PERSON], навчається у 8 класі Безлюдівського юридичного ліцею ім. Героя Радянського союзу І.Я. Підкопая. ( а.с.18) Висновком служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області від 18.08.2014 року вказано на доцільність проживання малолітньої [PERSON], 2001 року народження разом з батьком - [PERSON], що відповідає інтересам дитини. Відповідно до даного висновку 27.06.2014 року малолітня [PERSON] написала заяву в якій просила визначити її місце проживання разом з батьком за місцем його реєстрації. ( а.с.12-14) У матеріалах справи міститься лист [PERSON], який вона склала та надіслала батькові - [PERSON] в якому просила забрати її від матері та вказала, що бажає мешкати разом з батьком. ( а.с.8-9) Відповідно до статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що [PERSON] має належні умови для проживання дитини та має змогу забезпечити її всім необхідним для життя та розвитку, виявляє увагу до доньки і турботу про неї, крім того має високі особисті якості. При визначенні місця проживання малолітньої доньки слід взяти до уваги, що дитина зараз у віці, коли формується її особистість й потребує постійного батьківського догляду, на даний час [PERSON] влаштована до ліцею та мешкає разом з батьком, що відповідає її власній волі та інтересам. З огляду на те, що батько має змогу надати дитині належне виховання та забезпечення, а першочергова увага повинна приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON], визначивши місце проживання доньки разом з ним. Відповідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності з ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утриманні доньки - [PERSON], суд виходив з того, що батько дитини [PERSON] проживав окремо від доньки, яка за спільною згодою батьків проживала разом матір'ю, та не надавав допомогу на утримання дитини. ( а.с.6-7) В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON], [INFO] з червня 2014 року проживає разом з батьком - [PERSON] та перебуває на його утриманні. За таких обставин, враховуючи, що суд дійшов до висновку до доцільність визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком, вимоги [PERSON] про припинення стягування аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З огляду на зміст ст. 191 Сімейного Кодексу України, якою визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову та відсутність вимог позивача про припинення стягнення аліментів з певного часу, суд вважає за необхідне визначити час припинення стягування з [PERSON], на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO] з дня пред'явлення позову - 15 вересня 2014 року. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved