Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

15.11.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТОВ «М.В.Л. ГРУП» про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.09.2018 №6726/18/020878, відповідно до якого ТОВ «М.В.Л. ГРУП» від імені [PERSON] продало Шевченко М.С. автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачі уклали спірний договір купівлі-продажу транспортного засобу, коли автомобіль знаходився під арештом згідно ухвали суду від 03.09.2018, як заходом забезпечення його позову до [PERSON] в справі про стягнення боргу, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою від 25.11.2019 судді Заводського районного суду м. Миколаєва Павлової Ж [PERSON] . відкрито провадження по даній справі. Також 25.11.2019\~ухвалою суду\~заяву [PERSON] \~про забезпечення\~позову задоволено\~частково,\~заборонено [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та будь-яким\~іншим особам (органам державної реєстрації транспортних засобів) вчиняти дії пов`язані з відчуженням транспортного засобу - автомобіля Mitsubishi Pajero Універсал - В, 2004 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 07.02.2020 на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила суд в задоволенні позову відмовити, оскільки позовні вимоги вважала незаконними та такими, що порушують норми права, які регулюють договірні правовідносини, оскільки договір купівлі-продажу автомобіля був вчинений із повним дотриманням умов, визначених нормами цивільного законодавства. Також, 07.02.2020 [PERSON] подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовними вимогами він не погоджується, оскільки на момент продажу автомобіля жодних обтяжень в реєстрі не було. 11.03.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що в матеріалах справи наявні всі необхідні, достатні та допустимі докази для задоволення позову, у той же час аргументи відповідача [PERSON] не дають підстав для відмови в його задоволенні. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі до суду не з`явилися, про день розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на розгляді Заводського районного суду м Миколаєва перебувала цивільна справа №487/3004/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. 03.09.2018 ухвалою суду у вказаній справі було вжито заходи забезпечення позову, а саме серед іншого накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який належав відповідачу [PERSON] . Однак, 06.09.2018 [PERSON] уклав з ТОВ «М.В.Л. Груп» договір комісії №6726/18/020878, відповідно до якого доручив товариству здійснити від його імені продаж вищевказаного транспортного засобу. В той же день, 06.09.2018 «М.В.Л. Груп» від імені [PERSON] продало транспортний засіб [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу від 06.09.2018 №6726/18/020878. Що також підтверджується інформацією Регіонального сервісного центру в Миколаївській області МВС України від 27.09.2018 №31/14-0-18 та від 07.06.2019 №31/14-Т-01/аз. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2018 позов у зазначеній вище справі задоволено в повному обсязі. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України та Цивільного кодексу України. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно ч. 1. ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено. що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1. ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар. Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, визнавши недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 06.09.2018 №6726/18/020878, відповідно до якого ТОВ «М.В.Л. ГРУП» від імені [PERSON] продало Шевченко М.С. автомобіль Mitsubishi Pajero, 2004 року випуску, оскільки на вказаний автомобіль було накладено арешт ухвалою суду від 03.09.2018. Суд критично відноситься до посилань відповідачів, щодо відсутності в реєстрі заборон на відчуження даного транспортного засобу на дату правочину, оскільки за змістом ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved