Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

17.06.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнати в гуртожитку [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказувала, що на підставі ордера на житлове приміщення в гуртожитку вона є наймачем кімнати [ADDRESS] . Відповідач по справі у вказаному житловому приміщенні зареєстрований, але з січня 2018 року не проживає. Факт реєстрації відповідача у вказаному житловому приміщенні створює перешкоди наймачу у здійсненні своїх прав як наймача. 17.06.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 09.07.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 23.07.2020 року від третьої особи до суду надійшов лист за підписом начальника КП БМР «Міська служба замовника» Улютіна В. про проведення розгляду справи без участі їхнього представника. 04.12.2020 року позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала, судовий збір просила залишити за нею. Відповідач про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, з відзивом на позовну заяву не звертався, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Неодноразово надіслані судом поштові відправлення за місцем реєстрації відповідача повернулись на адресу суду неврученими адресату. Суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з ордером на житлове приміщення № 1638, виданим Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради, [PERSON] із сім`єю у складі трьох чоловік має право займати житлове приміщення в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , донька - [PERSON] . Відповідно до акту про фактично проживаючих осіб № 18 від 15.06.2020 року у вказаному житловому приміщенні зареєстровані 4 особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а фактично проживають лише 3 особи. [PERSON] , [INFO] відсутній у житловому приміщенні за вказаною адресою з січня 2018 року, місце його перебування невідоме. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2017 року розірвано. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні цивільної справи, суд виходить з наступного. Згідно статті 71 Житлового кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 107 ЖК (5464-10 ) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у житловому приміщенні за місцем реєстрації без поважних причин більше двох років, а тому наявні правові підстави визнати його таким, що втратив право користування кімнатою в гуртожитку. Отже, заявлений позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved