Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

16.12.2019 позивач звернулась з позовом до суду до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 07.11.2014 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Право опіки над дитиною залишає за собою. Під час спільного проживання, в останні два роки між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття любові та поваги, розуміння, взаємодопомоги та підтримки. Шлюбні відносини фактично припинилися у травні місяці 2019, коли відповідач покинув родину. Особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, втрачені фізичні та духовні зв`язки. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя, а продовжувати такі шлюбні відносини, не бажає. Сім`я фактично розпалась. Після розірвання шлюбу бажає залишитись на прізвищі, обраному під час державної реєстрації шлюбу. Представник позивача - адвокат Шабан В.Г. подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. Позов просив задоволити. Відповідач не з`явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 07.11.2014 на території Республіки Італія в Римі ( провінція Рим) було укладено шлюб, про що зроблено запис в Книзі реєстрації актів громадянського стану за 2014 рік, акт 00954, частина 1, серія 03. Від даного шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] . Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved