Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

15.06.2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10.01.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1157/02-ДК/1 про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до п.1.1.4 Договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 40000,00 грн. зі сплатою 10,5 % річних за користування кредитом. Під час укладання договору для можливості користування картрахунком відповідачу була видана платіжна картка. Договором передбачено, що відповідач відповідно до п.3.3 Договору повинен сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом та проценти за перевищення витратного ліміту щомісячно не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним шляхом договірного списання коштів з рахунку. На сьогоднішній день відповідачем не виконані зобовязання передбачених п.п.4.3., 4.4 Договору, а саме не сплачені позивачу грошові кошти, у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 19316,89 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, але надав суду заяву про те, що позов підтримує і просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України та оголошення в газеті «Донеччина», так як його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження або місце роботи невідоме, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 224 ЦПК України зі згоди представника позивача судом ухвалено про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши позов, заяву та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст.1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст.1050 ЦК України наслідками порушення кредитного договору є зобовязання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.01.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №1157/02-ДК/1 про відкриття працівнику АТ «Ощадбанк» карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до п.1.1.4 Договору відповідачу було відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 40000,00 грн. зі сплатою 10,5 % річних за користування кредитом. Під час укладання договору для можливості користування картрахунком відповідачу була видана платіжна картка. Договором передбачено, що відповідач відповідно до п.3.3 Договору повинен сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом та проценти за перевищення витратного ліміту щомісячно не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним шляхом договірного списання коштів з рахунку. Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору та відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач має заборгованість у розмірі 19316,89 грн., яка складається з наступного: 17074,86 грн. основний борг, 1513,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 728,35 грн. три проценти річних від суми заборгованості. На підставі наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1157/02-ДК/1 від 10.01.2010 року в сумі 19316,89 грн., яка складається з наступного: 17074,86 грн. основний борг, 1513,68 грн. інфляційне збільшення заборгованості; 728,35 грн. три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України за рахунок відповідача позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн., які були понесені позивачем при звернені з позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved