Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

15 лютого 2019 року позивач [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], про зміну порядку та способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ст. ст. 150, 180 СК України, ст. ст. 174-175 ЦПК України просить суд змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року, збільшивши їх розмір до 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення суду 31.03.2015 року. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею. 29.04.2015 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області стягнуто з [PERSON], [INFO] на її користь на утримання [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 600 грн. Розмір аліментів, призначений за вищевказаним рішенням суду є менший за встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. На підставі вищевикладеного вона і звернулась до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони від зареєстрованого шлюбу, який було розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2015 року по справі № 495/1302/15-ц, мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [ADDRESS], наявною в матеріалах справи. /л.с.4,6/. У відповідності до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.04.2015 року по справі № 495/1305/15-ц, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця: м. Білгород-Дністровський, Одеська область, що проживає за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 24.02.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави./л.с.5/. Позивач у своєму позові зазначає, що в теперішній час визначений розмір аліментів, що стягується з відповідача є недостатнім для забезпечення сина усім необхідним, оскільки не відповідає вимогам ст. 182 СК України, а тому його необхідно збільшити. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком від 6 років складає 2027 гривні, до 6 років 1626 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що розмір аліментів, визначений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 29.04.2015 року по справі № 495/1305/15-ц станом на сьогоднішній день є нижчим, передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, що визначений як не менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи вікову категорію дитини, прийнявши до уваги реальне зростання цін, рівень життя у 2019 році суттєво різниться з рівнем життя у 2015 році, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну порядку та способу стягнення аліментів, у зв'язку із чим вірним буде збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 квітня 2015 року з 600 грн. до 1/4 частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини . Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, підлягає також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved