Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

16 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який в подальшому уточнив (ред. від 25.11.2020). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року, від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в червні 2020 року, і з моменту припинення шлюбних відносин відповідач разом із дочкою [PERSON] змінили місце проживання, при цьому син [PERSON] залишився проживати із ним, тим самим він та відповідач дійшли згоди щодо місця проживання дітей. Вказує, що незважаючи на проживання сина разом із ним відповідач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей. Судовим наказом від 03 липня 2020 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання двох дітей [PERSON] , [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх доходів до повноліття дітей. Незважаючи на проживання неповнолітнього сина разом із ним, з нього продовжують стягуватися аліменти на утримання обох дітей у розмірі 1/3 частини усіх його доходів. Позивач вважає, що оскільки син проживає із ним, це є підставою для звільнення його від сплати аліментів на користь [PERSON] , зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/3 до 1/4 частини на користь відповідача на утримання дочки. Крім того, просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання їх спільного сина [PERSON] , який проживає із позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 17 листопада 2020 року. 17 листопада 2020 року ухвалою суду судовий розгляд був відкладений за клопотанням позивача. Ухвалою суду від 26 листопада 2020 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву, розгляд справи з викликом сторін відкладено на 10 грудня 2020 року. 10 грудня 2020 року ухвалою суду судовий розгляд був відкладений за клопотанням відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково, просила суд врахувати письмові пояснення, в яких не заперечувала, що з 20-21 червня 2020 року син [PERSON] проживає з батьком, при цьому вона з дочкою [PERSON] проживають окремо від чоловіка та сина за іншою адресою. Вказала, що вона надавала сину матеріальну допомогу, а саме 20.06.2020 разом із сином купували літній одяг, кожного місяця поповнювала сину мобільний рахунок, постійно купувала фрукти, коли син захворів купувала йому ліки та вітаміни. Зазначила, що син з власної ініціативи припинив спілкування з нею та дочкою, відмовився їхати разом на відпочинок, при цьому через неможливість дійти згоди із чоловіком звернула судовий наказ про стягнення аліментів до виконання. Зазначила, що станом на 18.12.2020 жодної допомоги на дочку не отримувала. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язку щодо дитини. У статті 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ст. 191 СК України). Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що сторони з 21 квітня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області виданим 03 липня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з стягнення з 18 червня 2020 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.37). Місце проживання позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , затвердженого головою правління ЖБК «Жовтень-4» Філімоновою Н.О., встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , разом із сином [PERSON] (а.с.13), вказаний факт також не заперечується сторонами у справі. Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що неповнолітній син сторін з червня 2020 року проживає разом із своїм батьком позивачем [PERSON] , якому з 03 липня 2020 року нараховуються аліменти до стягнення на утримання сина на користь відповідачки, яка проживає окремо разом із спільною дочкою сторін в цьому ж місті, однак за іншою адресою, і вказані обставини, на думку суду, мають істотне значення, які у відповідності до ч. 4 ст. 273, ст. 181, 182 СК України дають підстави для звільнення батька від сплати аліментів і для стягнення таких аліментів з матері дитини, а також дає підстави для застосування положень ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання спільної дочки сторін. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог у частині звільнення [PERSON] від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , який проживає разом із ним і перебуває на його утриманні, а також у частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі судового наказу з 1/3 частини до 1/4 частини, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання їх спільної дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , суд дійшов висновку про часткове задоволення, а саме, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, що передбачено ст. 191 СК України, - 16 жовтня 2020 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1), і в дохід держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial