overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

16.02.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з 13.07.2016 року і на період її навчання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач повинен утримувати дочку на період її навчання. Відповідач позов визнав частково, вважає, що розмір аліментів повинен становити 1/4 частину від його доходів, а сплата аліментів повинна настати з моменту звернення позивача до суду із позовом. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі - суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками повнолітньої дочки - [PERSON], [INFO], вона неодружена, після розлучення батьків мешкає разом з позивачем та з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року навчається у Чернігівському національному педагогічному університеті імені [PERSON], з денною формою навчання, на безоплатній основі, отримує стипендію, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою з навчального закладу. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Враховуючи те, що відповідач працевлаштований та щомісячно отримує доходи, на його утриманні перебуває також малолітня дочка - [PERSON], [INFO] - він має можливість та зобовязаний сплачувати позивачу аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від його доходу (заробітку), починаючи з моменту звернення позивача до суду і до закінчення навчання. Судові витрати по справі необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

16.02.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. З позову вбачається, що сторони знаходяться в шлюбі з 21 квітня 2007 року. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивачка звернулась з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей і до досягнення ними повноліття на свою користь. До судового засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила суд їх задовольнити. Відповідач до судового засіданні не зявився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позову не заперечував. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Як слідує з положень ч.2 ст.180, ч.1 ст.183,\~ ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред'явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно до свідоцтва про народження, відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, має стабільний заробіток, та зобовязаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обовязки не виконує. Отже підстави, які мають значення для визначення розміру стягуваних аліментів, відповідно до ст.182 СК України, відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у вигляді 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей до досягнення ними повноліття, на користь матері, і стягнення здійснювати починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

16.02.2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з травня 2012 року з відповідачем проживали у цивільному шлюбі і в цей час народився син [PERSON], 01 листопада 2013 року. 30 травня 2014 року шлюб було зареєстровано в органі запису актів цивільного стану Суджанського району Курської області Російської Федерації, актовий запис №66. У свідоцтві про народження сина відповідач записаний батьком, але останній час не виконує своїх обовязків по його утриманню, а тому вимушена ставити питання про стягнення аліментів на син і прохає стягнути в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність і прохала позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовом згоден. Третя особа [PERSON]Ю, в судовому засіданні не заперечувала проти позову, пояснюючи, що також з відповідачем має сина і стягуються аліменти на його утримання та не бажає, щоб права її сина були звужені. Суд, вислухавши пояснення третьої особи, проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 30 травня 2014 року шлюб було зареєстровано в органі запису актів цивільного стану Суджанського району Курської області Російської Федерації, актовий запис №66 (а.с. 16) та від шлюбу є син [PERSON], [INFO], якого відповідач є батьком (а.с. 18) і перебуває на утриманні матері. Судом встановлено, що неповнолітній син проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Стаття 180 СК України передбачає що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 1 ст. 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналізуючи зібрані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частині від усіх видів заробітку слід задовольнити, враховуючи те, що відповідач погоджується на такий розмір аліментів на утримання сина. Згідно ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 640 грн. у доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

16.02.2017 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій посилався на те, що у резолютивній частині рішення не зазначено про розподіл судових витрат позивача сплачених при поданні позову у розмірі 5\~153 грн. 45 коп. Просив суд ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат позивача сплачених при поданні позову у розмірі 5\~153 грн. 45 коп. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, по якій 24.01.2017 року було винесено рішення. Заявник у судове засідання не зявився, в матеріалах справ наявна заява про розгляд заяви без його участі, заяву підтримує в повному обсязі. [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи № 202/1210/16-ц; провадження №2/202/128/2017, суд приходить до висновку,що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року, ухваленим у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. З матеріалів справи вбачається, що в мотивувальній частині рішення зазначено, що відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 3\~269 грн. 97 коп. Однак, в резолютивній частині рішення не зазначено щодо стягнення з відповідача сплачені позивачем судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

16.02.2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 25.06.2011 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює на посаді токара-фрезировщика в ПАТ «Запоріжсталь» та має постійний дохід понад 6\~000 гривень. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.02.2017 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

16.02.2018 [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання на території України до 24.08.1991. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказує, що в 1987 року переїхав з Азербайджану до України, а саме до с. Петрово Кіровоградської області, а 1989 році переїхав до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області де по теперішній час постійно проживає. В подальшому заявником було отримано громадянство України. На теперішній час в нього виникла необхідність отримати громадянство України для своєї дитини, а тому для вирішення цього питання він звернувся до Тернівського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Але при зібранні всіх необхідних для цього документів виявилось, що у заявника [PERSON] відсутній документ, який би підтвердив факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991. На підставі викладеного, заявник [PERSON] просить встановити факт його постійного проживання на території України до 24.08.1991. Заявник [PERSON] надав суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу за його відсутністю, на заявлених вимогах наполягає. Представник заінтересованої особи Тернівського районного відділу в місті Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області надала заяву в якій не заперечує проти заявлених вимог у звязку із документально підтвердженими доказами проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991. Оскільки суду надано всі належні докази, то заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Факт постійного проживання [PERSON] на території України до 24.08.1991 підтверджується: актом від 11.02.2018, завіреним головою квартального комітету №8 (а.с.10) та копією картки прописки, згідно якої [PERSON] прибув до с. Петрово Кіровоградської області 25.08.1987 де з цього часу був зареєстрований до 30.10.1995 (а.с.17-18). Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

16.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою та просить суд встановити факт постійного проживання його заявника із спадкодавцем, його матерю [PERSON], померлою 11 грудня 2002 року на час відкриття спадщини, за адресою: вул. Александровська, буд. 12 с. Городнє Болградський район, Одеська область. Заявник посилається на те, що після смерті матері відкрилася спадщина, яку він фактично прийняв шляхом проживання зі спадкодавцем на день смерті, але оформити нотаріально не може, так як мати була зареєстрована за іншою адресою, а фактично проживала з ним. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно з метою вирішення питання про спадкове майно, та можливості оформлення спадщини у встановленому порядку. \~ \~ \~ \~Заявник до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягає на задоволенні заявлених вимог. \~ \~ \~ Представник заінтересованої особи Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, до суду не прибув, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (серія ЯК № 029826 від 20.07.1953р., а/з №49) заявник [PERSON] є сином [PERSON], яка померла 11 грудня 2002 року (свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 330386 від 12.12.2002 року, а/з 97). Відповідно до довідки\~№ 208, виданою Городненською сільською радою Болградського району від 06.02.2018 року вбачається, що [PERSON] постійно фактично проживала в [INFO], тобто зі своїм сином [PERSON], де вони вели спільне господарство. Окрім цього заявник поховав мати за власний рахунок (а.с.13). На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що його померла мати [PERSON] проживала на день смерті в одному будинку з заявником [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

16.02.2018 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що з 20.03.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач не підтримує шлюбні відносини з відповідачем, непорозуміння з питань подружнього життя створили умови, за яких шлюб фактично припинився, відновлювати стосунки не бажає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву згідно якої позов підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6504514021864), про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що сторони з 20.03.2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №412. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, сумісне господарство вони не ведуть, не підтримують нормальну атмосферу в сім'ї, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що спільне життя сторін та подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, примирення неможливе, сім'я розпалась, тому відповідно до ст.112 СК України шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

16.02.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу №52 від 27.12.1995 року 13/25 частки домоволодіння по вул. Лєскова, 22 в м. Миколаєві укладеного між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON]. з іншої сторони, зареєстрований Універсальною товарною біржею «Віконт-Т» - дійсним. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.03.2018 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~В судове засідання відповідачі не зявилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Представник третої особи в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, 27.12.1995 року між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони був укладений договір купівлі-продажу 13/25 частки домоволодіння по вул. Лєскова, 22 м. Миколаїв за №52. \~ \~ \~ \~Договір купівлі-продажу №52 зареєстрований покупцями 05.01.1996 року в Миколаївському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №2306. Всі умови договору сторонами по угоді виконані в повному обсязі, однак у порушення ст.227 ЦК України, договір нотаріально не засвідчений. У відповідності зі ст. 47 ч.2 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), якщо одна зі сторін цілком або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

16.02.2018 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження у справі, та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.10.2016 року. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині несумісності характерів, різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Таким чином, суд вважає, що їх сімя розпалася і зберегти її неможливо, тому згідно ст. ст. 110, 112 СК України позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них і мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved