Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

16 серпня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, вимоги якої ухвалою судді від 18 серпня 2016 року роз'єднано у самостійні провадження /т. І а. с. 11/. Позивач [PERSON], з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд поділити майно подружжя між ним та відповідачем у справі [PERSON], яке було придбано спільно під час перебування у шлюбі, а саме: виділити йому та визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], на 1/2 частину квартири [ADDRESS] 1/2 частину автомобіля HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], виділити відповідачу [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], 1/2 частину квартири [ADDRESS], 1/2 частину автомобіля HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. На виконання вимог ст. 122 ЦПК України (у редакції Закону чинній на час вчинення процесуальної дії), 26 серпня 2016 року судом направлено запит до відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб щодо відомостей, які містяться у картотеці реєстраційного обліку про адресу місця реєстрації відповідача /т. І а. с. 13, 14/. Після отримання відповіді на судові запити від 26 серпня 2016 року ухвалою судді від 20 вересня 2016 року у справі відкрито провадження для розгляду справи /т. І а. с. 18, 19, 20/. Ухвалою судді від 20 грудня 2016 року справу призначено до розгляду /т. І а. с. 44/. 27 березня 2017 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя /т. І а. с. 73-184, 186/. Відповідач [PERSON] подала зустрічний позов, у якому з урахуванням уточнень та залишення без розгляду у частині стягнення грошової компенсації, вона просила суд у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити їй, [PERSON] у приватну власність та відповідно визнати право власності: на квартиру [ADDRESS], на квартиру [ADDRESS], автомобіль HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити [PERSON] в особисту приватну власність квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] /т. І а. с. 202-204/. 17 травня 2017 року стороною позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) подано письмові заперечення на зустрічну позовну заяву /т. І а. с .189-191/. Судом 02 жовтня 2017 року прийнято до розгляду заяву позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] про збільшення позовних вимог, подану 05 липня 2017 року, та уточнену зустріну позовну заяву позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) [PERSON] /т. І а. с. 199-200, 202-223, 229/. 21 листопада 2017 року, а також 13 червня 2018 року позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) [PERSON] знову уточнила зустрічні позовні вимоги, подавши відповідну заяву до суду /т. І а. с. 234-247, т. ІІ а. с. 89-94/. Ухвалою суду від 13 червня 2018 року задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) [PERSON] про забезпечення доказів у справі шляхом витребування засвідчених належним чином письмових доказів та ухвалою суду від 13 червня 2018 року забезпечено позов накладенням арешту на спірне майно сторін /т. ІІ а. с. 114-115, 146-147/. У підготовчому судовому засіданні 27 червня 2018 року позивач за первісним позовом (відповідача за зустрічним) подав до суду відзив на зустрічну позову заяву [PERSON] /т. ІІ а. с. 166-169/. Представником позивача за первісним позовом подано до суду 21 серпня 2018 року заяву про зміну розміру (уточнення) позовних вимог за первісним позовом /т. ІІ а. с. 214-215/. Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року роз'єднано позовні вимоги як первісного позову, так і зустрічного, шляхом виділу у самостійні провадження /т. ІІІ а. с. 7-9/. 17 вересня 2018 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи по суті /т. ІІІ а. с. 24-25/. 26 грудня 2018 року представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні подано заяву про залишення без розгляду зустрічного позову у частині вимог про стягнення грошової компенсації у поділі спільного сумісного майна в розмірі 4 359 365, 00 грн. У судовому засіданні [PERSON] наполягала саме на реальному поділі майна подружжя з огляду на неможливість використання майна спільно з позивачем через вкрай конфліктні та ворожі стосунки, що склалися між ними. Стверджувала, що залишення квартири [ADDRESS] та автомобіля у спільній частковій власності не призведе до вирішення спірних відносин, фактично унеможливить користування та розпорядження нею цим майном. Звертала увагу суду, що автомобіль є неподільним майном і спільне користування ним взагалі не можливе. Пояснила суду, що погоджується на зменшення своєї частки при поділі майна без стягнення грошової компенсації з урахуванням інтересів свого сина, який бажає проживати в квартирі [ADDRESS], та яка є місцем його постійного проживання. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року задоволено заяву про залишення позову без розгляду у частині. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі і просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, заперечував проти зустрічного позову. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти первісного позову, підтримав позовні вимоги зустрічного позову у повному обсязі, просив суд задовольнити зустрічний позов. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 07 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 288 /т. І а. с. 54/. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 липня 2017 року по справі № 632/508/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] року у подружжя народився син [PERSON], який на час розгляду справи у суді проживає разом з батьком у [ADDRESS]. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час перебування у шлюбі подружжям спільно було придбано наступне майно: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS], автомобіль HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] /т. І а. с. 84-85, 89-90, 208/. Сторонами подано висновки експертів для доведення вартості спільного сумісного майна. Таким чином, у матеріалах справи містяться два висновки щодо оцінки спільної нерухомості, які значно відрізняються своїми результатами, зокрема, щодо ринкової вартості квартири за адресою: [ADDRESS]. У судовому засідання судовий експерт Шкребтій В. Г. та судовий експерт Маркус Я. І. надали свої пояснення з приводу складених висновків. На підставі наданих судовими експертами поясненнями судом встановлено, що судовому експерту Шкребтію В. Г. були надані для експертного дослідження документи на підтвердження вартості оздоблення у квартирі [ADDRESS] інформація з яких ним була врахована при складанні висновку. У свою чергу судовий експерт Маркус Я. І. при складанні висновку здійснив коригування на тип оздоблення у фіксованій вартості 350-500 доларів США за квадратний метр, оскільки йому не були надані документи, які б підтвердили вартість оздоблення /т. ІІ а. с. 29-78/. Таким чином, з урахуванням норм ст. 89, 110 ЦПК України суд прийшов до висновку про відхилення висновку судового експерта Маркуса Я. І. з огляду на те, що він є неповним оскільки експертом не було враховано вартості оздоблення за їх дійсною вартістю /т. ІІ а. с. 224-281/. Тому при поділі майна подружжя суд бере до уваги висновок судового експерта Шкребтія В. Г., який є належним, допустимим та достовірним, що було підтверджено усними поясненнями судового експерта Шкребтія В. Г. наданими у судовому засідання. Суд встановив, що ринкова вартість спільного сумісного майна подружжя є наступною: квартира [ADDRESS] - 9 607 584 грн, квартира [ADDRESS] - 2 264 301 грн, [ADDRESS] - 2 245 068 грн, автомобіль HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] - 738 850 гривень. Загальна вартість майна, що є предметом поділу та набутого сторонами в період шлюбу складає 14 855 803, 00 грн. Тому, вартість частки майна кожного з подружжя в результаті поділу має складати 7 427 901, 50 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 Сімейного кодексу встановлено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п. 22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Згідно з частиною першою ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини третьої ст. 70 Сімейного кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Суд, враховуючи викладені обставини та пріоритет реального поділу майна подружжя, дійшов висновку, що у порядку поділу майна подружжя є доцільним виділити [PERSON] квартиру [ADDRESS], а [PERSON] квартиру [ADDRESS] квартиру [ADDRESS], автомобіль HUMMER, модель: H2, 2004 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У свою чергу суд, оцінивши у сукупності обставини справи, врахувавши вартість спільного сумісного майна подружжя, прийшов до висновку, що задоволення вимог первісного позову не призведе до фактичного вирішення спору. Крім того, з пояснень [PERSON] судом встановлено, що вона свідомо погоджується на зменшення своєї частки при поділі майна подружжя з метою здійснити реальний поділ майна, оскільки користування майном разом з позивачем є неможливим. Такий поділ майна подружжя найбільше відповідає інтересам обох сторін та спільної дитини, з огляду на фактичне користування квартирою [ADDRESS] позивачем за первісним позовом [PERSON] разом з дитиною, що визнається сторонами, та неможливістю рівноцінного спільного користування ними квартирою, що свідчить про порушення прав та інтересів [PERSON] у разі поділу вказаної квартири у рівних частках. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved