Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

17.08.2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 15.04.1988 року. Від шлюбу у них є повнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки. У звязку з чим в родині відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинилися з червня 2015 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про спільне майно немає. Просить суд розірвати між ними шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у їх задоволені в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 15.04.1988 року в Палаці урочистих подій м. Одеси, про що зроблено актовий запис № 496. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є втрата один до одного відчуття любові, відсутність взаєморозуміння. Ухвалою Малиновського районного суду від 29.03.2017 року, судом надавався сторонам строк для примирення, однак позивач зазначає про неможливість примирення подружжя та просив розірвати шлюб. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені\~\~судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved