Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

16.11.2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтовувала тим, що 11.08.2001 року між ними укладено шлюб. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. На цей час позивачка проживає разом з донькою в м. Апостолове Апостолівського району по вул. Мічуріна, 3/2. Відповідач також раніше проживав з ними. Починаючи з літа 2016 року відповідач під приводом втрати сімейних почуттів виїхав на постійне місце проживання до батьківського будинку, де мешкає і на цей час. Позивачка неодноразово пропонувала відповідачу повернутись до сімї та відновити стосунки, але останній не бажає з нею спілкуватись. Всі її намагання зберегти родину зводяться до образ з боку відповідача. Позивачка зрозуміла, що почуття любові та взаємин з чоловіком і батьком родини зникли і подальше збереження сім'ї не можливе та не має сенсу. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши докази надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 11.08.2001 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 11.08.2001 року зроблено відповідний актовий запис № 58, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). 11.12.2001 року у сторін народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.01.2002 року (а.с.7). Сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання, згідно якої позивач проживає за адресою: [INFO] (а.с.8). При вирішенні спору суд виходить з наступного. В силу ч. 1 ст.\~21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст.\~24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.\~112 СК\~України визначає, що Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями сторін, що шлюбні відносин сторони припинили ще в літку 2016 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, належних заходів щодо збереження шлюбу та примирення сторони не вчиняли. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому примирення між сторонами не можливе. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примушення якого до шлюбу законом не допускається,\~\~тому позов слід задовольнити. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь позивача, яке було ним сплачено при подачі позовної заяви до суду . На підставі ст.. 110, 112 СК України,

Outcome: approved