overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. Позов мотивовано, що 11 травня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано Київським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №201. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з жовтня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В звязку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Також позивач просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. Позивач у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, згодна на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 11 травня 2012 року.Шлюб зареєстровано Київським районним у місті Донецьку відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №201. Згідно свідоцтва про шлюб, серії I-ТП №149130. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна, що є спільною власністю на даний час не має. В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з жовтня 2014 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 25 грудня 1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з грудня 2014 року, оскільки у них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між ними відсутнє взаєморозуміння. В судове засідання позивачка не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачкою. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 25 грудня 1999 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 25 грудня 1999 року зроблено відповідний актовий запис № 487. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з грудня 2014 року, вони мають різні погляди на сімейне життя та між ними відсутнє взаєморозуміння. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачці залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «Балаєва». Питання судових витрат слід вирішити на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, уточнивши позовні вимоги 19.10.2017. З позову вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають сина - [PERSON], [INFO]. На теперішній час син мешкає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дитини відповідач не надає, через що позивач звернулась з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу на свою користь і до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання позивач не з'явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Про причини неявки відповідача суд не має відомостей. Позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з чим суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу без відповідача за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, працює та має стабільний заробіток, тому зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину, однак свої обов'язки не виконує. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

16 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що 29 листопада 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано у відділі ДРАЦС по Придніпровському районі м. Черкаси (актовий запис № 470). Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні та шлюбні відносини між ними давно припинені. Сімя носить формальний характер, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 29 листопада 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1 СР №081547 від 29 листопада 2011 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6). З січня 2015 року позивач спільно з відповідачем не проживає, через різні погляди на сімейне життя, та фактично сімя розпалась, що не заперечується відповідачем. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

16 серпня 2017 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області звернувся представник позивача з вищевказаною позовною заявою в якої вказав, що 18 грудня 2015 року відповідач отримав кредит у сумі 7000.85 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10 відсотків за користування\~ кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом . Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. В звязку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 21640.39 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить розглянути справу у відсутність їхнього представника. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився , хоча належним чином отримав позов та матеріали до нього, з позовом погоджується . Дослідивши письмові докази по справі суд вважає можливим задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Так судом встановлено, що 18 грудня 2015 року відповідач [PERSON], [INFO] (код [NUMBER]) отримав кредит у сумі 7000.85 гривень\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 10 відсотків за користування\~ кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання по вищевказаному кредитному договору виконав, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач свої зобовязання по кредитному договору не виконує. Станом на 18 липня 2017 року сума заборгованість за вищевказаним кредитним договором складає: - заборгованість за кредитом 5735.67 грн. ; - заборгованість по процентам за користування кредитом 856.64 грн. ; - пеня та комісія 3441.30 грн. - штраф відповідно до п.2.2 угоди 11606.78 грн.; А всього сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору становить 21640.39 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору судом перевірений та складений вірно. В звязку з вищевикладеним суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 1600 грн. , а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

16 серпня 2017 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про надання права на шлюб, зазначивши, що він має намір зареєструвати шлюб з [PERSON], з якою проживає спільно, очікують дитину і мають теплі і щирі стосунки, міцні почуття любові та поваги один до одного. Просив надати йому право на укладення шлюбу із [PERSON], [INFO]. Заявник [PERSON] та заінтересовані особи:[PERSON], [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, заяву підтримали, про що надали письмові заяви. Представник заінтересованої особи - Автозаводського відділу реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області у судове засідання не прибув, керівництво якого про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 23 Сімейного Кодексу України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що дійсно мають місце обставини, які викладені в заяві. Враховуючи наведені обставини, а також, що заявник, який не досяг повноліття, має намір взяти шлюб з [PERSON], котра є вагітною, їх добровільний вибір, суд вважає, що необхідно надати заявнику право на шлюб, оскільки таке буде відповідати його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

16 серпня 2017 року заявник [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, в якій вказала, що 05 січня 2017 року помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії померлого. У зв'язку з відсутністю доказів родинних відносин, заявник не має можливості оформити спадщину. Тому просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин, що померлий [PERSON] є її рідним братом. Заявниця до суду не зявилась надала заяву, в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд розглянути справу без її участі. Представник заінтересованої особа: Волноваська міська рада до суду не зявився надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, рішення прийняти на власний розсуд. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлено, що 05 січня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-НО № 990724 від 16 серпня 2017 року (а.с.10). Заявниця має намір прийняти спадщину, яка залишилась після смерті брата, але у заявниці відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між померлим та заявницею, адже було втрачено свідоцтво про її народження, що унеможливлює довести родинні відносини з її братом [PERSON] в позасудовому порядку. З свідоцтва про шлюб заявниці вбачається, що у них з померлим [PERSON] співпадають прізвища та по-батькові (дошлюбне прізвища заявниці «Верзілова»). Також доказом того, що заявниця є рідною сестрою померлого є те, що у неї є всі оригінали документів померлого брата. Факт того, що [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON], 05.01.2017 року, підтверджуються обставинами викладеними заявником в заяві, показами свідка [PERSON] та письмовими матеріалами справи. Ст. 124 Конституції України\~визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» згідно\~ст. 273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до\~ст. 256 ч.1 п.1 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Від встановлення такого факту залежить виникнення майнових прав заявника. Тому суд визнає вимоги заявника обґрунтованими, такими що ґрунтуються на законі, підтверджуються доказами по справі, тому їх слід задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

16 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], 1931 р.н., який мешкає за адресою: [ADDRESS] Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.08.2017 р. о 16 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є небезпечним та представляє реальну загрозу для безпеки оточуючих, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор - не заперечує, задовольнити, адвокат - на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не дав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.08.2017 р. о 16 год. 08 хв. [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за заявою. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий активно висловлює маячні ідеї відносини, збитку, переслідування до оточуючих. Настрій нестійкий. Вважає, що оточуючі це «гравці», які ведуть з ним якусь «гру». Легко роздратовується при згадуванні актуальних переживань. На прості запитання відповідає в плані заданого. Анамнестичні дані дає плутано, не повністю. В місці знаходження орієнтований вірно, в календарному часі грубо, себе називає правильно. Мислення торпідне. Пам'ять знижена, більш на поточний час. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - органічний маячний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без його усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

16 серпня 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя, 1/3/30. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.08.2017р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хвора є безпорадною і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор не заперечує, задовольнити, адвокат на розсуд суду. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст. 14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 15.08.2017р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра [PERSON] лікарні КЗ «ДМЛ № 14» ДОР. При обстеженні її психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хвора виказує маячні ідеї самозвинувачення, особистої нікчемності, байдужості до доньки. Не спить, не їсть. [PERSON] було поставлено попередній діагноз органічний шизофреноподібний розлад. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ій необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved