Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

16 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 10 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис № 395. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що вона та відповідач не підтримують сімейні стосунки, шлюб між ними розірваний у відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Діпропетровської області від 11 вересня 2015 року, дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, в зв'язку з чим, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Новомосковської міської ради депутатів Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 395. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Встановлено, що дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалося відповідачем. Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, ним не надано доказів наявності на утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1/4 частку доходів відповідача, в зв'язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved