Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

16 січня 2018 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 09.01.2008 року між банком та [PERSON] був підписаний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач [PERSON] порушила умови договору та не виконала покладені на неї зобовязання за даним договором, у звязку з чим станом на 27.12.2017 р. має заборгованість 45379 грн. 18 коп. Просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 45379 грн. 18 коп. за кредитним договором №б/н від 09.01.2018 року та судові витрати у розмірі 1762 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але до початку судового засідання від неї надійшли заперечення на позовну заяву в яких вона заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила застосувати строки позовної давності. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.7-14). \~ \~ \~ \~ \~Статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною першою статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за договором від 09.01.2008 року, відповідачем 29 грудня 2012 року було востаннє внесено кошти в рахунок погашення кредитного зобовязання, таким чином перебіг строку позовної давності розпочався 29 грудня 2012 року, а отже строк позовної давності сплинув 29 грудня 2015 року. Оскільки представник позивача звернувся до суду лише 16 січня 2017 року, ним було пропущено строк звернення до суду із цим позовом. Частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив\~ позовної\~ давності,\~ про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач в своїх запереченнях прохала застосувати наслідки пропуску строків позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed