Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

15.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Свій позов [PERSON] обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Крім неї в даній квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який з червня 2014 не проживає за місцем реєстрації, оскільки виїхав на постійне проживання до Російської Федерації і приїздити до України не збирається. На прохання знятися з реєстраційного обліку відповідач відповідає, що йому ніколи та повертатися він не збирається. Відповідач не бере участі в утримання квартири та сплаті комунальних послуг, через що в позивача відсутня можливість оформити субсидію, що змушує її звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили задовольнити позовні вимоги та розглянути справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, на адресу суду відповідач спрямував заяву про визнання ним позовних вимог [PERSON] щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] визнано за [PERSON] рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25.07.2002 року. Згідно Довідки №53521 про реєстрацію місця проживання особи, наданою Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, відповідач [PERSON] з 26.07.2002 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до Акту про не проживання Комітету мікрорайону № 4 Краматорської міської ради, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживає з червня 2014 року по теперішній час. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач як власник квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України має право володіти, користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд, використовувати її для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визнав у повному обсязі, на території України він зареєстрований в квартирі, яка належить позивачці [PERSON] на праві власності, як член сім`ї, в будинку не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з червня 2014 року, чим порушує право позивачки, як власника. Таким чином, право позивачки, як власника будинку, порушені і вона, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України має право вимагати визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Щодо обраного позивачкою способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, то такі вимоги охоплюються поняттям «усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном», тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивача шляхом подальшого зняття [PERSON] з реєстраційного обліку. За наведених обставин, позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Оскільки, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком задоволені, то з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved