Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

16.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого, послався на таке: він є власником житлового будинку № 16 по вул. Загородній в с. Єфремівка Первомайського району Харківської області. У вказаному будинку зареєстровані, але фактично не проживають його колишня дружина [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], [INFO] В листопаді 2013 року дружина забрала сина та всі їхні свої особисті речі та покинула житло і з того часу не проживає та не навідується, житлом не цікавиться. Житло залишено добровільно, а комунальні платежі нараховуються і на них. Вказаний факт заважає позивачеві отримати субсидію за комунальні послуги, а також зареєструвати в будинку інших осіб. Вважає, що в порядку ч.2 ст. 405 ЦК України може ставити питання про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування будинком. Позивач до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не прибула, хоча судом повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без її участі не надавала, як і не надала судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Представники третіх осіб також до суду не прибули, хоча належним чином були повідомлені про місце, час та дату розгляду, проте їхня неявка не перешкоджає розглядові справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 16 в с. Єфремівка Первомайського району Харківської області згідно договору купівлі-продажу від 10.09.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8-20). У вказаному будинку проживає позивач без реєстрації, а також зареєстровані, але не проживають фактично колишні члени його сім`ї: [PERSON] (колишня дружина до 29.09.2014 року а.с.19) та неповнолітній син [PERSON], [INFO] Факт реєстрації та не проживання вказаних осіб вбачається з акту комісії з обстеження житлово-побутових умов Євреміської сільради від 29.03.2016 року (а.с.18) і не мешкають вони з листопада 2013 року. Зокрема, як встановлено з позовної заяви, дружина позивача забрала сина та всі їхні особисті речі і пішла мешкати своїх батьків в с-ще Більшовик Первомайського району Харківської області, вул. Молодіжна, б.20. Дійсно, відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідач, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності причин відсутності на спірній житловій площі понад 1 рік, не довела своєї правоти. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Крім того, на відповідача нараховуються комунальні платежі, які лягають тягарем на позивача. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved