Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

16 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій про- сив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,30 га, що розташована на тери- торії Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка залишилася після смерті його сестри [PERSON], померлої 19.12.2014 р. Після смерті сестри він своєчасно звернувся до державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги, але отримав відмову у звязку з тим, що за адресою проживання сестри по вул.Перемоги,80 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської об- ласті на день смерті останньої був зареєстрований її син [PERSON], а тому він вважається таким, що прийняв спадщину, як особа, яка проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, на час відкриття спадщини [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживав, хоча і був зареєстрований за місцем проживання своєї матері. Крім того, у встановлений законом шестимісячний строк відповідач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спа- дщини після смерті матері, відтак, не прийняв спадщину після її смерті. Також, нотаріус розяснив йому, що відповідач у визначений законом строк не відмовився від спадщини, що може свідчити про те, що він також бажає прийняти спадщину. Оскільки відповідач був зареєстрований за адре- сою проживання спадкодавця, однак на день її смерті разом з нею не проживав, у встановлений за- конодавством строк не відмовився від спадщини, інакше ніж в судовому порядку позивач не може успадкувати земельну ділянку, просив визнати за ним право на спадкову земельну ділянку, яка за- лишилася після смерті його сестри [PERSON] Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судове засідання на 05.12.2017 р. [PERSON] не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації сповіщався належним чином - поштою з повідомленням (а.с. 26). До суду повернувся конверт із поміткою «за вказаною адресою не проживає». Тому у відпо- відності до ч.9 ст.74 ЦПК України, в редакції, що діяла на час опублікування оголошення, відпові- дача викликано до суду шляхом опублікування оголошення в пресі на 20.12.2017 р. (а.с.31). Але відповідач повторно до суду за викликом не зявився, відомостей про поважність причин неявки відповідача суд не має і вважає, що він не зявився без поважних причин. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ст.223 ч.4 ЦПК Ук- раїни, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рі- шення згідно наявних доказів, на що погодився представник позивача. Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріа- ли справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON], показали, що є односельцями покійної [PERSON], її син, відповідач по справі, виїхав з села, до момент її смерті матері приблизно на протязі од- ного року не проживав з нею, на її похоронах не був присутній, після похорон матері він у селі не зявлявся. Про свою сестру піклувався [PERSON] (позивач), коли вона хворіла, він допомагав їй матеріально на лікування, потім оплачував її перебування у будинку Милосердя, який розташова- ний між селами Лиман та Приморське, а коли вона померла, проводив її поховання. [PERSON] також підтвердив, що відповідача він у селі не бачив приблизно трьох років. З матеріалів справи, а саме - копій: паспортів, свідоцтва про народження та витягу з Держав- ного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження…, сформова- ного 03.11.2017 р. (а.с.5-6, 7, 8, 11) видно, що позивач [PERSON] народився 01.04.1955 р., його сестра - [PERSON], народилась 23.08.1953 р., обоє в с.Лиман Татарбунарського ра- йону, їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Досліджені письмові докази підтверджують, що позивач та спадкодавець [PERSON] перебувають у родинних відносинах, тобто є рідними братом та сестрою. Згідно копії паспорту серії КМ № 879699 від 19.02.2014 (а.с.9), відповідач [PERSON] народився 03.12.1986 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, зареєстрований за адресою: [INFO]. З копій: свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 393525 та довідки про причину смерті від 22.12. 2014 р. (а.с.10,12) вбачається, що [PERSON] померла 19.12.2014 р. в с.Лиман Татарбунарсь- кого району Одеської області. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 022096, вида- ного 27.09.2004 р. (а.с.13), підтверджується, що власником земельної ділянки площею 4,30 га, роз- ташованої на території Лиманської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товар- ного сільськогосподарського виробництва, зазначено [PERSON] Вартість земельної ділянки загальною площею 4,3001 га (ріллі), згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 022096, що належала [PERSON] станом на 01.01.2017 р. становить 154299,80 грн. (а.с.14). Довідкою виконкому Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 627 від 15.09.2017 р. (а.с.15) підтверджується, що [PERSON], [INFO], на день своєї смерті 19.12.2014 р. була зареєстрована за адресою: [INFO]. Крім неї у будинку за вказаною адресою був зареєстрований син померлої [PERSON], 1986 р. народ- ження. З довідки виконкому Вишнівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області №618 від 28.09.2017 р. (а.с.16) вбачається, що [PERSON], [INFO], прожи- ває без реєстрації за адресою: вул.Леніна, 43 с.Вишневе Татарбунарського району Одеської області. Нотаріусом заведена спадкова справа № 183/2015, але відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] у звязку з тим, що є спадкоємець по за- кону в порядку першої черги - син померлої [PERSON], який на момент смерті спадкодавця був з нею зареєстрований та не відмовився від спадщини (а.с.18). Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., у тому разі, коли було виявлено, що встановлення підвідомчого факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це було виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Частиною 1 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.ч.1, 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодав- цем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем в порядку другої че- рги за законом, але перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на земе- льну ділянку є те, що відповідач - син спадкодавця [PERSON] на день смерті своєї матері - [PERSON], був зареєстрований за місцем її проживання та у визначений законом строк не відмовився від прийняття спадщини. Зважаючи на те, що у встановлений законодавством шести- місячний строк відповідач не подав заяву про прийняття спадщини після [PERSON], на день смерті спадкодавця за адресою її проживання був лише зареєстрований, але фактично не про- живав, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,30 га, що залишилися після смерті [PERSON] Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме: судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до су- ду у розмірі 1543 грн. та витрати на розміщення оголошення пресі у розмірі 120 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved